130 



Anemone och Orobiis gömma sig kanske ännu kvar under de starkt 

 beskuggade hasselbuskarne, liljekonvaljerna äro sorgligt fåtaliga 

 och knappast någon enda nattviol och brudsporre kunna nu- 

 mera upptäckas å den mark, där de för blott några årtionden sedan 

 i täta grupper fyllde luften i den ljumma sommarkvällen med sin 

 starka vällukt. Länge dröjer det själfklart icke, förrän den forna, 

 vackra löfängen förvandlats till en barrblandskog. 



Synnerligen tydligt har jag vidare iakttagit denna ängarnes urartning 

 i Tived vid Undevi, där de mellan landsvägen och sjön Unden be- 

 lägna ängsmarkerna nu hafva ett helt annat, fattigare utseende än 

 de veterligen hade för endast en mansålder sedan. Numera bestå 

 dessa ängar till öfvervägande del af björk, asp, gran och en med 

 en underväxt af alldagligaste slag. Om strandsluttningarnes förut- 

 varande karaktär af löfängar vittna dock talrika ännu kvarlefvande 

 askar och lindar samt enstaka lönnar och al mar; äfven några 

 ekar — de enda i Tived — linnas härstädes. Vid foten af de i 

 ängarne befintliga, nedåt sjön brant stupande bergkullarne finner 

 man gamla snår af hasselbuskar, och inuti eller i det omedelbara 

 grannskapet af dessa träflas mycket sparsamt en del växter, hvilka 

 nu här föra en tjänande tillvaro, men som fordom säkert voro ganska 

 rikt företrädda. Sådana växter äro Orobus venms, Vicia silvatica, 

 Viola mirabilis,' Siachys silvatica, Calamintha Clinopodium, Saniciila 

 europwa, Acta^a spicata, Dentaria biilbifera, Carex digitala, Milium 

 effasiim m. fl. Deras ringa mängd samt förekomst nästan uteslu- 

 tande vid bergsröttcrna och i hasselsnåren, där de liksom sökt skydd, 

 vittnar nogsamt om den hårda kamp de under tidernas lopp haft 

 att utkämpa mot yfviga gran- och enbuskar, asparnes ytterst talrika 

 rotskott-telningar, massorna af inkomna lingon- och blåbärsris, 

 örnbräken och många andra öfvermäktiga fiender. Äfven för en 

 och annan buskartad växt, t, ex. Lonicera Xylosteum, har synbarligen 

 i och med de inträffade förändringarne tillvaron i hög grad för- 

 svårats. Intet tvifvel kan råda därom, att vegetationen här sedan 

 blott midten af förra århundradet på ett bjärt i ögonen fallande 

 sätt skiftat utseende. 



Af intresse är, att nästan allestädes å Undens östra strand finner 

 man å sluttningarne utmed sjön fragment af forna löfängar, som 

 hysa de nu uppräknade träden äfvensom en motsvarande örtflora. 

 Bäst bevarad är denna reliktflora vid Kungsbacken i Tived, där 

 ängsområdena ned mot Unden innehålla en stor mängd ask och 

 lind samt äfven, ehuru mera sparsamt, alm och lönn och däråt- 



