139 



BetråtYande Horan i öfriga delar af området är mindre att säga. 

 Såsom förut framhållits är växtligheten i barrskogarne merendels 

 mycket enformig, till öfvervägande del bestående som den är af de 

 vanligaste ljungväxterna, diverse gräs, ormbunkar, mossor och laf- 

 var. Bland de få, mera ovanliga växtarter, som här någon gång 

 anträtras, må framhållas Monotropa Hypopithys, Goodyera repens, 

 Coralliorrhiza innata samt den sällsynta Pyrola umbellata (däremot 

 äro andra Pz/ro/a-arter, såsom P. chlorantha, P. seciinda och P. iini- 

 jlora, ej ovanliga). A några få tallhedar är Pidsatilla vernalis fun- 

 nen; äfven Junciis sqiiarrosiis är sedd å likartad mark några gån- 

 ger. Där fuktigheten i barrskogen är tillräckligt stor, träffas ej 

 sällan Listera cordaia samt stundom Carex loliacea och C. globii- 

 laris, af hvilka den senare helst utväljer till ståndort tufvorna i 

 skogsmossarnas utkanter; båda dessa sistnämnda äro att räkna till 

 sällsyntheterna (belr. C. globularis, se kartan 12). 



Likaså äro björkhagarna föga gifvande i botaniskt hänseende. 

 Arnica montana och Scorzonera humilis höra här till de mera kon- 

 stanta företeelserna och Pedicularis sdvaiica är ej heller ovanlig, där 

 markfuktigheten är gynnsam för dess uppträdande. Här och hvar 

 i hagmarkernas grannskap stöter man ibland på små ängspartier 

 med några få — enstaka individ af ädla löfträd (mest ask) in- 

 strödda bland björkarne och asparne. Dessa hysa som karaktärs- 

 växter ytterligare några compositéer, nämligen Crepis prmnorsa & 

 C. paladosa, Hypochccris maculala samt ofta äfven Leontodon hispi- 

 diis\ till dessa sälla sig vanligen Campanula persicifolia, Viola Rivi- 

 niana, Geraniiim siluaticum, Vicia sepiuni, Anemone Hepatica, Con- 

 vallaria majalis, Paris quadrifolia, Melica niitans samt stundom i 

 händelse af tillräcklig fuktighet Raniinculiis aaricomiis. TroUius euro- 

 pauis, Gymnadenia conopea, Listera ouata, Carex vaginata, C. puli- 

 caris m. fl. Å berghällar uppträda ibland Silene riipestris — mest 

 i de östra delarne af området — Geraniam Robertianum och Sediim 

 maximum &. S. anniium; i klippspringor träffas ej sällan Aspleniiim 

 trichomanes samt någon gång den mera sällsynta A. septentrionale. 



I en björkhage nära Granvik träffas dock en af områdets, för att 

 ej säga provinsens, allra märkligaste och sälls3^ntaste växter, en 

 raritet af första klass, nämligen den vackra orkidéen Cephalanthera 

 riibra. Denna art saknas i Rudbergs »Förteckning», men i ett 

 tillägg »Nyfunna växter i Västergötland, infördt i Bot. Notiser för 

 1906, omnämner Rudberg, att folkskolläraren A. Kjellgren 1902 

 funnit ett och 1904 tvänne individ af Cephalanthera rubra vid Gran- 



