147 



af de sydskaiidinaviska ej mindre än ett 30-tal (alltså mer än 20%) 

 förekomma så godt som uteslutande i grannskapet af Vettern d. v. s 

 i områdets östligaste (egentligen s^^döstra) del. Dessa arter, hvilka 

 alltså, såvidt hittills är kändt, alldeles saknas i områdets centrala 

 och västra delar äro följande: 



Campaimla Tracheliiim, lasione montana, Corniis sanguinea, Laser- 

 pitiiim latifolium, Torilis rubella, Hedera Helix, Epilohium obscurum, 

 Viola hirta, Hypericiim montanum, Geranium sanguineum, G. hicidum, 

 Radiola linoides, Vicia cassubica, Trifolium montanum, Agrimonia 

 Eupatoria, Cotoneaster integerrimus *niger, Ranunculus Lingua, Mala- 

 chiam aquaticiim, Herniaria glabra, Cephalanthera riibra, Neottia Xi- 

 dus avis, Cladiiim Mariscus, Carex silvaiica, C. remota, C. aren aria, 

 Brachypodium silvaticum, Bromus dsper, Festuca gigantea, Aspleniuni 

 germanicum, Polystichum Thelypteris och Ophioglossum vulgatum. 



Af de mindre värmefordrande arterna äro visserligen några ute- 

 slutande att söka i grannskapet af Vettern, t. ex. Thymus Serpylluni, 

 Litorella lacustris, Primula farinosa, Stellaria nemorum^ Epipactis lati- 

 folia, Carex glauca, Elymus arenarius m. fl., men dessa utgöra till- 

 hopa ej ens ^96 af hela gruppen. 



Från denna samma sträcka utmed Vettern, som alltså en gång 

 efter hvad det vill synas utgjort en lämplig invandringsväg för sär- 

 skildt sydskandinaviska element, har sedan troligen en del arter, 

 hvilkas ytterligare framträngande mot norr försvårats af Tivedens 

 här nedskjutande sydligaste del, följt den ofvan omnämnda förkast- 

 ningssluttningen omedelbart öster om sjöarne Björklången och Unden. 

 Här uppträda nämligen på spridda ställen flere växter, ej blott syd- 

 skandinaviska (t. ex. Primula officinalis, Dentaria bulbifera, Cratce- 

 gus Oxyacantha, Polygonatum multiflorum) utan äfven nordiska ar- 

 ter (Cirsium acaule, Adoxa Moschatellina, Veronica Beccabunga, Me- 

 landrium rubrum, Milium effusum), som eljes inom området ej an- 

 träffats annat än i de östra delarne (jfr kartorna 7 och 8). 



Några af områdets arter, hvilka alla i vårt land äga en utpräglad 

 västlig utbredning, befinna sig här på eller i det nära grannskapet 

 af sin östgräns. Dessa äro: 



Erica Tetralix, Narthecium ossifragum, Juncus squarrosus, Scirpus 

 selaceus och 5. multicaulis. Äfven Radiola linoides synes kunna 

 räknas till denna grupp. 



