273 



Blomqvist (Svensk Bot. Tidskr. Bd. 7, 1913, s. 363—366) påträffats angripen 

 af Cuscuta vid Färjestaden på Öland. 



Äfven den andra värdplantan på ofvannämnda lokal, Pruims spinosa, 

 är sällsynt som värdväxt. Jämför med ofvan citerade uppsats och Plei- 

 JELS meddelande i Svensk Bot. Tidskr. Bd 10, 1916, s. 76! 



Såsom värdväxter för Cuscuta europcea torde nu i vårt land ha an- 

 träffats 153 arter fördelade på 45 familjer (enl. Wittrock: Svensk Bot. 

 Tidskr. Bd 3, 1909 samt Blomqvist 1. c. och Pleijel 1. cJ 



Kurt Falck. 



Preparering af Campanula och Picea för herbariet. 



Pressar man Campanula-arier på vanligt sätt, så ändra som bekant 

 blommorna färg helt eller delvis och bli färglösa eller fläckiga. Detsamma 

 är förhållandet med flera andra blå blommor. Man har ansett denna 

 färgförändring bero på färgämnets sönderdelning eller reduktion, men att 

 så icke är förhållandet, ha Willstätter och Everest nyligen visat ^ 

 Enligt dessa författare öfvergår blåklintblommans färgämne, cyaninet. ge- 

 nom isomerisering lätt till en färglös modifikation. Äfven den röda mo 

 difikationen af detta färgämne (en förening af cyaninet med en växtsyra), 

 som finnes i trädgårdarnas röda blåklint och som är orsaken till törn- 

 rosens färg, affärgas lätt. Uppkomsten af det färglösa derivatet kan 

 emellertid förhindras genom att tillsätta klornatrium eller natriumnitrat 

 till färglösningen. Blåklockans färgämne synes ej vara undersökt af 

 Willstätter, men troligen är det äfven här cyanin, som förorsakar fär- 

 gen och som så lätt förbleknar. Ty äfven blåklockans färg kan konser- 

 veras genom inverkan af klornatrium. 



Ett försök, som jag gjort att enligt denna princip torka Campanula 

 med bibehållen färg, lyckades förträffligt. Som försöksobjekt användes 

 blommor af den som ampelväxt ofta odlade C. Mayi, som mycket lätt 

 förlora färgen. Blommorna lades mellan två skrifpappersblad och torka- 

 des i växtpress på vanligt sätt. Under och ofvanpå några af blommorna 

 siktades med en fin sikt (siktduk) fint pulvriseradt, kemiskt rent klor- 

 natrium. När blommorna efter några dagar togos ur pressen och voro 

 torra, visade det sig, att medan de osaltade blommorna voro alldeles 

 färglösa eller gulaktiga, de saltade däremot fullkomligt hade bibehållit sin 

 vackra blå färg. Saltpartiklarna kunde lätt aflägsnas med en pensel. 

 Vanligt koksalt är kanske ej så användbart, emedan det fuktar och ba- 

 kar ihop sig, beroende på förorening af andra, hygroskopiska natrium- 

 och magnesiumsalter. De blåklockor (C. Mayi), som på detta sätt pressa- 

 des hösten 1915, ha ännu (juni 1916) sin naturliga färg kvar oförändrad. 



^ E. Willstätter und A. E. Everest, Uber den Farbstoff der Kornblume^ p. 194 

 (Justus Liebigs Annalen der Chemie, Bd. 401, 1913); A. Bernton, Något om väx- 

 ternas röda och blåa färgämnen (Popul. Naturvet. Revy, 1915, p. 229), Willstätters 

 forskningar öfver växternas anthocyan (Svensk Kem. Tidskr. 1916, h. 2, 3). 



Svensk Botanisk Tidskrift 1916. 18 



