281 



pel på att personer blifvit akademiska lärare i botanik, utan att deras 

 kännedom om svenska floran ens blifvit pröfvad i licentiatexamen. 



Det är därför med vemod man tänker på, att den typ af botanister blir 

 allt mera sällsynt, för hvilken den man, som här nedan skall ägnas några 

 minnesord, var en mer än vanligt fullödig representant, hvars högsta in- 

 tresse är växtvärlden och ströftågen ute i naturen och hvars botaniska 

 lifsarbete, äfven om antalet publicerade afhandlingssidor ej är så stort, 

 i hög grad gagnat vetenskapen. 



Florentin Behm var född i Brunflo socken i Jämtland den 27 juni 

 1838. Föräldrarna voro kommissionslandtmätaren H. Behm och hans 

 maka, född Holmberg. Redan tidigt flyttade familjen till farfaderns 

 egendom, det vid Storsjöns belägna lagmansbostället Eltnäs i Ovikens 

 socken. Här i en för dessa nordliga trakter vacker och rik natur ut- 

 vecklade sig det lefvande' intresse för växtvärlden, som blef det allt domine- 

 rande i Behms lif. Här fanns en för den tiden och breddgraden ovan- 

 ligt stor och vacker trädgård, anlagd af prosten Johan Behm, med alle- 

 handa sällsynta trädslag, buskar och örter. Redan under skoltiden, 

 på 1850-talet, anlade Behm här en »botanisk afdelning», som fanns kvar 

 ännu i slutet af 1890-talet, och då upptog bland annat ett flertal Hieracier, 

 Carices m. fl. arter af kritiska släkten. 



Den 28 jan. 1863 aflade Behm studentexamen i Uppsala. 



1859 hade Elias Fries lämnat den Linnéanska professuren, som nu 

 Innehades af Johan Erhard Areschoug. I Uppsala fick Behm ett rikt 

 lillfälle att under bästa ledning, och gärna räknade han sig till Elias 

 Fries lärjungar, och samman med ovanligt högt kvalificerade kamrater 

 fördjupa sig i botaniken. 



Särskildt starkt var det vänskapsband, som förenade honom med 

 Thore Fries och V. B. Wittrock, ett band som endast slets af döden. 



Under den första studenttiden hade Behm kunnat erhålla en lärare- 

 befattning i naturhistoria vid Östersunds allmänna läroverk, men han af- 

 stod denna till förmån för en kamrat E. A. Selberg.^ 



Redan åren 1854, 1858 och 1864 gjorde Behm resor i Härjedalen; senare 

 blef han i tillfälle att samman med C. O. Schlyter^ företaga vidsträckta 

 exkursioner i Norge, under hvilka Dovre, Jotunheimen, Saltdalen och 

 Sulitälma besöktes. 



Liksom många andra, tvungo ekonomiska orsaker Behm att afbryta 

 universitetsstudierna och välja ett praktiskt lefnadskall. Han valde landt- 

 mätarebanan, och under talrika förrättningar som kommissionslandtmätare 

 i Jämtlands län blef Behm en synnerligen grundlig kännare af Härjedalens 

 och Jämtlands flora. 



Ofta ägnade han växtvärlden ett större intresse än som för landtmäteri- 

 arbetets rationella bedrifvande var nyttigt, hvilket belyses af följande 

 episod.^ 



' Vik. adjunkt vid Östersunds allm. läroverk * 1832, f 1882. 

 ^ Häradshöfding i Norra Hälsinglands domsaga. * 1836, f 1907. 

 ^ För denna och för ett flertal upplysningar står jag i tacksamhetsskuld till sonen 

 Alarik Behm, intendent vid Skansen, född 1871. 



