332 



Var. falcata Borb, (fig. 12 b). Det nedersta, främre sekundärseg- 

 mentet är skärformigt böj dt, sågadt samt två— flera gånger längre 

 än det närmast följande. 



Medelpad: Ljustorps s:n, Löfbergsbäcken; 

 Hossjö s:n, Backås (K. B. Nordström). 

 Upland: Roslagen, Gregersboda (H. et A. 

 Fries). Östergötland : Stjärnorps s:n, Bon- 

 narp; Slaka s:n, Halshöga (P. H. Johans- 

 son). Västergötland: Toarps s:n, Häljared 

 och Berget (A. O. Olson). 



Var. imbricata nov. var. La mina segmen- 

 tis primariis et secundariis approximatis, ex 

 parte imbricatis. 



Primär- och sekundärsegment tätt ställda, 

 delvis täckande hvarandra. 



Västergötland: Toarps s:n, Häljared (A. 

 O. Olson). 



Forma hypophyllodes Baenitz (fig. 12 a). 

 Sporofyll midtställdt, i öfre delen med 

 smala, sorusbärande, i kanten tillbakarul- 

 lade segpient, hvilka däremot i nedre delen 

 äro sterila, breda, plana, gröna och af sam- 

 ma utseende som på de sterila bladen (cfr. 

 f. epiphyllodes Aschers. Bidrag II, Sv. B. 

 T. 1913 p. 294). 



Torne lappmark: Abisko (E. Sparre 1913). 

 Lule lappmark: (L. L. L^stadius 1821). 

 Jämtland: Are (P. J. Beurling et C. Lager- 

 HEiM 1843; C. E. Söderström 1889; K. 

 Johansson 1893). Härjedalen: Lillherrdal, 

 Sunnanå (S. J. Enander 1893). 



Fig. 12. 



thiopteris 



<1L 



Matteuccia Strii- 

 (L.) Todaro. |. 

 a Forma hypophyllodes Bae- 

 nitz. Torne Ipm. Abisko 

 (E. Sparre 1913). h Var. 

 falcata Borb. Primärseg: 

 ment. Ög. Stjärnorps s:n 

 (P. H. Johansson 1914). 

 c Forma multifida nov. form. 

 Två primärsegment. Vg. 

 Sexdraga s:n, Lyrsjön (A. O. 

 Olson 1914). 



Forma Luerssenii Eosend. (H. V. Rosendahl, Om 

 några med hänsyn till sporofyllets utbildning afvikan- 

 de former af Matteuccia Struthiopteris (L.) Todaro. Bot. Not. 1916, s. 93 ). Bladen ha 

 samma storlek, form och strutlika sammanställning som hufvudartens sterila blad, 

 men äro på undre sidan från basen upp till öfversta tredjedelen försedda med till 

 storlek och sporangiernas utveckling mycket växlande sori, som, gruppvis samman- 

 ställda, till antal motsvara de två eller sällan tre, enkla tertiärnerver, hvilka se- 

 kundärnerven af ger åt h vardera sidan (fig. 13). 



