352 



framfört i hufvudsak samma synpunkter som de nyss framställda. 

 Hans kritik öfver tidigare författares af vikande uppfattningar och 

 hans påvisande af den oreda, som dessa framkallat och måste för- 

 orsaka, höra till det mest skarpsinniga, som någonsin skrifvits an- 

 gående den ekologiska växtgeografiens grundbegrepp. Emellertid 

 stod o de i själfva verket alltför långt framför sin tid för att af 

 HuLTS samtid bli tillräckhgt beaktade. Man fäste sig mera vid 

 hans utvecklingshistoriska synpunkter och förde dessa vidare. Det 

 råder visserligen intet tvifvel, att dessa haft den mest fruktbärande 

 betydelse för växtgeografiens utveckhng i Norden, men å andra sidan 

 ledde de både hos Hult själf och andra till en viss ensidig syn 

 på växtsamhällena, som t. o. m. enligt min uppfattning verkat skad- 

 ligt. Sannolikt hade eljest det moderna associationsbegreppet tidi- 

 gare slagit igenom äfven hos oss. I tidsenlig utformning och an- 

 vändning har detsamma nämligen här knappast framförts förr än 

 af Th. c. E. Fries (1913). Men naturligen får det icke därför för- 

 glömmas, att de flesta af Hults efterföljare både i Sverige och 

 Finland i hufvudsak anslutit sig till dennes åskådning och därför 

 arbetat efter synpunkter, som mer eller mindre nära ansluta sig 

 till de här såsom ledande antagna. 



Utanför Fennoscandia har emellertid, såsom redan antydts, vår 

 uppfattning, att växttäcket själft bör för närvarande i princip så 

 exklusivt som möjligt bilda grundvalen för synekologiens enheter, 

 tidigare haft mycket få anhängare. Numera vinner den likväl allt- 

 mera terräng, så att mycket talrika författare redan ansluta sig till 

 densamma. Det är i detta hänseende ganska belysande, att särskildt 

 de schweiziska växtgeograferna, hvilka åtminstone närma sig en 

 ledande ställning inom modern växtgeografi, genomgående hysa en 

 dylik åsikt, samt att de synas i hufvudsak ha kommit därhän utan 

 att äga närmare kännedom om Hults arbeten. 



Associationer. 



Vid klassificeringen af växtsamhällena plägar man numera som 

 bekant benämna den typ, som antas som grundläggande enhet, för 

 association. Detta hindrar dock icke, att åtskilliga författare upp- 

 dela äfven den ytterligare. I öfverensstämmelse med ofvanstående 

 betraktelsesätt skulle jag vilja definiera associationen såsom en sam- 

 manfattning af de till sin sammansättning väsentligen öfverensstäm- 

 mande bestånden. I förhållande härtill kommer därför det enskilda 



