Dragsmark), på släta berget (Långedrag; Dragsmark), eller på sten- 

 gärdesgårdar (d:o). 



År 1909 fann jag ett fertilt exemplar på tall i Gottröra s:n, 

 Upland (se Sv. Bot. Tidskr. 1910), år 1911 på samma ställe ytterligare 

 2 exemplar på tall och 1 på en och 1912 ett på en och ett på torr 

 gren af ålder (Ainas incana) i Silleruds s:n (Värmland). Det märk- 

 ligaste fyndet gjordes likväl innevarande höst i Kållereds s:n (Väster- 

 götland). På en 500 m. lång stengärdesgård vid byväg fann jag 

 P. tubulosa i massor och i ovanligt vackra exemplar. En däraf 

 föranledd närmare undersökning gaf till resultat, att icke mindre 

 än 25 stycken ferlila exemplar hittades, af hvilka många buro ett 

 flertal frukter. På den af björkar beskuggade och mot väster vet- 

 tande sidan anträffades de flesta. P. physodes utgjorde jämte P. 

 tiihulosa och P. sulcata hufvudmassan af lafvegetationen, men träf- 

 fades fertil blott i 5 exemplar på samma sträcka. P. sulcata fanns en- 

 dast steril. I en närbelägen skogsbacke, där P. tubulosa blandad med 

 physodes växte ymnigt på enar, hittades äfven ett fertilt exemplar. 



Om förekomsten af P. tubulosa på berg i Silleruds s:n (Värmland), 

 se nedan. 



P. farinacea Bitter torde vara sällsynt på västkusten, delvis bero- 

 ende af bristen på lämpliga lokaler, sådana som Malme skildrar i 

 Sv. Bot. Tidskrift 1907. I min hemsocken, Gottröra i Uppland är 

 den ej sällsynt på tall. I Dragsmarks s:n undersökte jag en lik- 

 nande plats (äldre tallar på berg), men fann efter mycket sökande 

 endast ett enda exemplar, väl utbildadt. Både i Gottröra s:n (Upland) 

 och i Silleruds s:n (Värmland) fann jag den mångenstädes på gär- 

 desgårdar. På Högkullen, Kinnekulle insamlade jag den på björk, 

 vid Göteborg på al, i Sillerud på stammen och fina grenar af en. 

 På klippor har jag icke träffat den i Bohuslän, men väl i Uppland 

 och Värmland. Värmlandsförekomsten är anmärkningsvärd så till 

 vida, att på samma åt nordost vettande fritt liggande klippa befunno 

 sig såväl P. farinacea och physodes som tubulosa och vittata, ett 

 godt bevis bland andra för dessa arters själfständighet. 



Fertil tyckes P. farinacea vara ^''tterst sällsynt. Jag har funnit 

 endast ett exemplar på en, Silleruds s:n, med ett enda 3 mm. bredt, 

 urneformadt, nästan skaftadt apothecium med sorediös underdel. 



P. vittata Ach. — B. Lynge säger i sin lafflora om Alectoria bico- 

 lor: ofta tillsammans med P. vittata. Då jag under innevarande 

 sommar fann A. bicolor på mossbetäckt berghäll åt norr i Drags- 

 mark, gjorde jag efterforskningar för att om möjligt finna P. vittata 



