373 



i närheten. (P. phijsodes och tubulosa växte rikligt på nämnda khppa.) 

 Några tiotal meter därifrån fann jag också på liknande ståndort 

 rätt många exemplar af P. uittata, dock endast steril. Den är dess- 

 utom funnen i Orkesta socken, Uppland och vid Kristineberg utan- 

 för Stockholm samt på ofivannämnda lokal i Sillerud, hvars öppna 

 läge icke väl öfverensstämmer med de öfrigas tämligen likartade 

 och mera fuktiga beskaffenhet. 



P. encausta Ach. — Se notis i Sv. Bot. Tidskrift år 1914 sid. 247. 



P. furfuracea (L.) Ach. är allmän såväl på grenar och stammar 

 af tall i skog, Dragsmark, som på klippor. Den slår sig då med 

 förkärlek ned på den afrundade toppen af hällar och går gärna 

 ned på nordsidan. Någon gång kan den bilda nästan sluten be- 

 täckning, men vanligen är den inblandad i andra bladlafvar. Den 

 varierar mycket i afseende på isidiebildningen, som kan bli öfver- 

 måttan rik. 



Enstaka fertila exemplar ha träffats såväl på tall som på klippor 

 i Dragsmark. 



Mera anmärkningsvärdt än det stora antalet arter, som af släktet 

 Parmelia träfTas på västkusten, är den rika fertiliteten hos några, 

 som enligt tillgängliga uppgifter hittills mera sällan träfTats med 

 apothecier. Godtager man Bitters åsikt beträffande förhållandet 

 mellan pyknidförekomsten och apotheciebildningen, som han fram- 

 håller särskildt beträffande P. tubulosa, så skulle det här vara yttre 

 faktorer, som påverka och befrämja apotheciebildningen. Det kan 

 väl också vara ett stöd för denna åsikt, när man på samma lokal 

 anträffar flere olika annars sällan fertila arter med apothecier. Så 

 iakttog jag på 2,5 dm. tjock rönn, stående på norra sidan om 10 m. 

 hög bergvägg, nära Fiskebäckskil, fertila exemplar af P. fuliginosa 

 och dess var. laeteuirens, samt af P. sulcata och physodes (det enda 

 i Dragsmarkstrakten funna). Huruvida fertiliteten sträckte sig till 

 Evernia prunastri, som växte i stora massor högre upp, var icke 

 möjligt att afgöra. Då lokalen var mycket skuggig och därigenom 

 fuktig ligger det närmast tillhands att anse denna faktor såsom ut- 

 lösande på apotheciebildningen. Det samma tyckes vara fallet med 

 P. fuliginosa var. laetevirens. Man kan kanske säga beträffande västkus- 

 tens Parmelia-SiYier, att många här genom den omväxlande naturen 

 finna ett optimum af lefnadsbetingelser, som befordrar en rikligare 

 fruktsättning. Kanske skola vid närmare undersökning andra platser i 

 vårt land befinnas ha dylika optima för den ena eller andra arten. 



