474 



lunda tillsammans med C. polycarpum Hoffm. m. fl. arter till sek- 

 tionen Synechoblastus. 



C. multipartitam är underligt nog ej förut uppgifven för Skan- 

 dinavien. Docenten Thore C. E. Fries har emellertid meddelat 

 mig, att han funnit äfven denna art på flera ställen på Gotland, 

 på ståndorter af samma slag som de ofvan beskrifna. De närmaste 

 utländska fyndorterna torde få sökas i Sydtj^skland och England; 

 i öfrigt har arten en rätt kosmopolitisk utbredning.^ 



5. Lecanora frustulosa (Dicks.) Körb. var. argopholis 

 (Wahlenb.) Körb. 



Th. M. Fries, Lich. Scand. (1874) p. 255. 



På öfversidan af ett litet block af röd Smålandsgranit på Greby 

 alfvar i Repplinge socken fann jag sommaren 1913 ofvanstående 

 art, som i växtgeografiskt afseende är af ganska stort intresse. Den 

 har nämligen sitt egentliga utbredningsområde förlagdt till fjälltrak- 

 terna men uppträder utom detsamma på strandklipporna vid Vä- 

 nern, Vättern och några sjöar i Dalsland, hvartill nu som en märklig 

 nyhet kommer Ölandslokalen. 1 Norrland är den ej sällsynt på 

 klippor och block i stänket vid forsar, vid älf- och sjöstränder och 

 liknande lokaler. Den är ej någon utpräglad fjällaf, om den än 

 ibland går rätt högt upp i regio alpina; tvärtom förekommer den 

 ofta i barrskogsregionen och uppträder här och där rätt långt ned 

 mot kusten. Vid Vänern, Vättern och Dalslandssjöarna växer den 

 i strandklippornas stänkbälte. 



Att den öländska förekomsten måste betraktas som en verklig 

 reliktförekomst torde väl vara höjdt öfver allt tvifvel. Dylika gla- 

 ciala relikter äro ju ingalunda sällsynta i den öländska alfvar- 

 vegetationen; bland lafvarna behöfver jag blott erinra om ett så 

 vackert exempel som Thamnolia vermicularis (S\v.) Ach. Hvad de 

 mellansvenska förekomsterna beträffar, är det väl ännu knappast 

 rådligt att göra dem till föremål för några växtgeografiska spekula- 

 tioner, hur lockande det än skulle kunna vara. Troligen kommer 

 väl arten att anträffas vid flera sjöar; den lakustrina lafvegetationen 

 är ju ännu mycket bristfälligt känd. 



^ Sedan detta skrefs har jag äfven anträffat arten flerstädes på urkalkstenen i 

 Nämdö och Ornö socknar i Stockholms skärgård. För dessa förekomster kommer 

 sedermera att närmare redogöras. 



