476 



lokal, på ett starkt ornitokoprogent påverkadt granitblock vid stranden 

 i Löt socken på Ölands ostkust. Fyndet är i korthet omnämndt 

 af lektor G. O. Malme i Sv. Bot. Tidskr. 1916 p. 86. Sedermera 

 har jag anträffat arten såväl på flera ställen på Ölands ostkust 

 (Kapelludden i Bredsättra s:n och Tjusby i Gärdslösa s:n) som på 

 ön Jungfrun i Kalmarsund och senast på sydsidan af Sandön i 

 Djurö s:n i Stockholms skärgård.^ Öfverallt uppträdde den på 

 öfversidan af starkt ornitokoprogena block i strändernas nedre 

 stormbälte, än ensam associationsbildande, än tillsammans med 

 Xanihoria parietina (L.) Th. Fr., Caloplaca scopularis Nyl., Physcia 

 sabobscura Nyl., Rinodina demissa (Floerk.) Arn., Lecanora prose- 

 choidiza Nyl., L. quartzina Nyl. m. fl. af det nedre stormbältets 

 vanliga arter. 



Till utseendet företer C. granulosa en viss likhet med den i våra 

 hafsklippors stormbälte allmänna C. scopularis Nyl. (C. murorum 

 f. scopulorum Th. Fr., Lich. Scand. p. 171 pr. maj. p.). Liksom 

 hos denna är bålen tätt tilltryckt underlaget, med tydligt begrän- 

 sade, smala, jämnbreda, mycket tättställda flikar, som mycket regel- 

 bundet stråla ut från centrum. Hos C. granulosa blir emellertid 

 bålen betydligt större än hos C. scopularis, och genom att de cen- 

 trala delarna dö ut, medan de perifera fortsätta att växa, får den 

 ofta ett om Parmelia centrifuga (L.) Ach. erinrande växtsätt. Men 

 framför allt skiljes den mycket lätt från såväl C. scopularis som 

 alla andra svenska Gasparrinia-^rier genom de korta isidier, som 

 alltid täcka åtminstone bålens inre delar och ge de den ett högst 

 karaktäristiskt grynigt utseende. Som hos de flesta starkt isidiösa 

 lafvar äro apothecier ytterligt sällsynta; något fertilt skandinaviskt 

 exemplar har jag ej sett. 



Efter allt att döma är C. granulosa ingalunda sällsynt vid våra 

 kuster. Vid alla de tre delar af vår ostkust, som jag varit i till- 

 fälle att besöka, har jag funnit den. I Finland har Häyrén [Landveg. 

 und Flora der Meeresfelsen von Tvärminne (1914) p. 93] funnit den 

 utgöra en karaktäristisk beståndsdel i den nyländska skärgårdens 

 fågeltoppsvegetation. Från Norge har jag i Upsala-museet påträffat 

 tre exemplar af arten, från Sandskjaer vid Vadsöe (Th. M. Fries 

 1857), Karlsö norr om Tromsö (A. J. Malmgren 1861), samt Bosekop, 

 »in saxis juxta mare» (J. E. Zetterstedt 1868), alla af Th. M. Fries 

 bestämda till C. murorum f. scopulorum. I Syd- och Mellaneuropa, 



^ Senare har jag funnit den på ett stort antal öar i Stockholms yttre skärgård, 

 där den förefaller att ganska regelbundet ingå i stormbältets fågeltoppsvegetation. 



