478 



ledes på asp vid Viborg i Finland. Det af Wainio meddelade 

 exemplar, som ligger i Upsalamuseet, lämnar intet tvifvel om iden- 

 titeten af hans art med Nylanders iremulicola. Senare har arten i 

 vårt land anträffats af O. G. Blomberg vid Udden i Öja socken i 

 Södermanland (1885, Upsalamuseet) samt af G. O. Malme vid Eriks- 

 berg i Stora Malm i samma landskap (Bot. Not. 1895 p. 138), hvar- 

 jämte A. Kullhem insamlat den på Tammela begrafningsplats i 

 Finland (1870, Upsalamuseet). På alla tre lokalerna var substratet 

 aspbark. Dessa torde vara de enda hittills kända fyndorterna för 

 arten. 



Ph. iremulicola tillhör o^scura-gruppen men torde knappast kunna 

 förväxlas med någon af dess öfriga arter. Den är mycket mindre 

 än dessa, med tämligen mörkt bruna, glanslösa, uppstigande, korta 

 flikar, som i spetsen vanligen äro försedda med små hvitaktiga 

 soraler af Parmelia physodes-iyp. Habituellt erinrar den något om 

 en liten Pterygium panarielliim (Nyl.) eller kanske snarare om en 

 ljus Parmeliella corallinoides (HofFm.) A. Zahlbr. Apothecier torde 

 aldrig vara anträffade. 



