484 



En uppkastning: Rh. Frangula: 2 bärstenar; bärskalsrester. — V. Myr- 

 tillas: 9 frön; bärskalsrester. 



En uppkastning: Betala verrucosa: en vingfrukt. — Rh. Frangula: 

 en bärsten. — V. Myrlillus: 5 frön; bärskal. — Rester efter en vifvel. 



Ett exkrementprof : Rh. Frangula: en bärsten. Rubus idceus: en bär- 

 sten. — Insektrester. 



27. Bob. Herrestads sn, Kärra 5. och 6. 9. 1915. Brakvedsbestånd 

 med inblandning af en, hägg, slån, klibbal, alm m. fl. på bunden, block- 

 rik och föga brant ur. Koltrastar, rödhakar och trädgårdssångare voro 



1 färd med att förtära de saftiga brakvedsbären. 



På blocken och i mosstäcket mellan dessa funnos öfverallt uppkast- 

 ningar af koltrast i största mängd. Vanligen voro bollarna + deforme- 

 rade, då trastarna vid deras afgifvande suttit uppe i buskarna; uppkast- 

 ningarna hade oftast plattats och krossats vid fallet mot marken. Oska- 

 dade, ännu fuktiga bollar mätte 22—26 X 5—6 mm. Af 9 undersökta upp- 

 kastningar innehöllo 5 endast bärskal och (1 — 7) bärstenar af Rh. Fran- 

 gula; i två funnos (1 — 2) bärstenar af denna buske tillsammans med 

 (4—5) frön af Juniperus ; en uppkastning innehöll bärskal och 4 frön af 

 Juniperus, och en annan utgjordes af enbärsrester (6 frön) i förening med 



2 bärstenar af Rubus ida^us. 



På ett stort, mossklädt stenblock lågo såsom rester efter tidigare upp- 

 kastningar enst. bärstenar resp. frön af Prunus Padus och Juniperus. 



Upptill öfvergick det omnämnda brakvedsbeståndet i tät tallskog med 

 inblandning af lärkträd och något gran. Undervegetationen utgjordes 

 här af enbuskar, af hvilka dock många voro döda eller döende på grund 

 af den starka beskuggningen. Marken var täckt af ett tjockt barrtäcke, 

 som nära nog förkväft all vegetation. Enst. ungplantor af Rh. Frangula, 

 S. aucuparia och Rubus ida^us funnos dock liksom också Vaccinium vitis 

 idcea, Viola canina m. fl. På detta barrtäcke lågo här och hvar upp- 

 kastningar (och fällda fjädrar) af koltrast, i regel liksom de omnämnda 

 brakveds-, rönn- och hallonplantorna mellan barrträden (ej samlade kring 

 basen af barrträden). Koltrastarna hade här, sittande på marken, fri- 

 gjort sig från de osmältbara delarna af de förtärda bären. En och annan 

 uppkräkt klump låg dock alldeles invid basen af granstammarna: fågeln 

 hade här suttit på de nedersta, förtorkade grenarna på ringa höjd 

 (1 — 3 dm.) öfver marken. Af 8 undersökta uppkastningar innehöll en 

 endast bärskalsrester efter brakved; fjra omslöto dessutom (2—6) bär- 

 stenar af samma buske; ur en klump utplockades en bärsten af Rh. 

 Frangula samt talr. hela eller föga skadade gula ettermyror; de två 

 återstående uppkastningarna utgjordes af enbärsrester med resp. 2 och 

 5 frön. En del bollar lågo 15 — 20 m. från närmaste fruktbärande brak- 

 vedsbuskar. 



Strax bortom tallskogen fmnes en grandunge med inblandning af Ainas 

 glutinosa och rikl. Janiperus. Vid foten af en hög gran och alldeles inne 

 vid stammen — koltrasten hade suttit på en torr gren 1 — 2 dm öfver 

 marken — lågo dels exkrementer dels en 14 X 6 mm stor uppkastning, 

 färgad af blåbärssaft. Den innehöll utom trenne grofva sandkorn och 

 helt få insektsrester: Betula verrucosa: 3 vingfrukter. — Rh. Frangula: 



