496 



Från spridningsbiologisk synpunkt kunna de fröätande sång- 

 fåglarna lämpligen sammanföras i trenne grupper, hvilka dock 

 ingalunda äro skarpt skilda från hvarandra. 



1. Mesar och nötväckor sönderhacka, siskor, hämplingar, dom- 

 herrar, korsnäbbar, tallbitar och stenknäckar skala så godt som 

 alla frön, innan de förtäras. Af hithörande fåglar har jag upp- 

 dissekerat 36 exemplar tillhörande 12 olika arter: ingen af dem 

 hade frön i tarmarna. De 6 fröätande tättingar, som Kerxer 35, 

 II p. 799) använde vid sina utfodringsförsök, höra alla till denna 

 grupp. 



Domherrar, korsnäbbar, tallbitar, stenknäckar, grönfinkar och alla 

 våra mesarter (utom stjärtmesen) förtära i större eller mindre ut- 

 sträckning bärkärnor, men bry sig ej om fruktköttet. Tallbiten 

 tyckes dock om sommaren äfven hålla till godo med blåbär och 

 kråkbär, och det är rätt antagligt, att ett och annat frö af Empe- 

 tram och Vaccinium Myrtillus slipper oskadadt igenom hans mat- 

 smältningskanal. 



2. I kräfvan och muskelmagen hos finkar och sparfvar träffar 

 man såväl skalade som oskalade nötter af Galeopsis, Polygonum 

 aviculare, P. Convolvulas och andra växtarter med frön af liknande 

 storlek. Smärre frön slukas i regel hela. Af dessa fåglar har jag under- 

 sökt 36 exemplar tillhörande 7 after. Endast i ett par bergfmkar 

 fann jag frön i tarmarna. De tillhörde, oväntadt nog, Vaccinium 

 Myrtillus. Den ene bergfinken hade dessutom rester af ett blåbär i 

 muskelmagen. Att äfven snösparfven ibland håller till godo med 

 bär, visar mitt fynd af Empetrum-sienar^ i muskelmagen hos tvenne 

 snösparfvar, som dödats under våren och senhösten. 



Mina ofvan omtalade utfodringsförsök med gråsparfvar synas 

 gifva vid handen, att helt små torrfrön någon gång kunna passera 

 igenom matsmältningskanalen hos finkar och sparfvar utan att för- 

 lora grobarheten. 



3. Lärkor, järnsparfvar, kungsfåglar och trädkrypare sluka alla 

 frön hela utan att skala dem. De 10 exemplar af dessa fåglar, som 

 jag uppdissekerat, tillhörde 5 olika arter; hos ingen af dem fann 

 jag frön i tarmarna. 



Det är rätt troligt, att åtminstone lärkorna kasta upp fröskals- 

 rester och andra osmältbara delar i form af bollar. Med dessa 



^ I den ene snösparfven fanns det också bärskalsrester. — Äfven andra fröätande 

 -tättingar kunna ibland ha en och annan Em2)efrHm-sten i muskelmagen. Dessa 

 bärstenar ha de antagligen funnit i ko- eller hästgödsel eller lösliggande på marken. 



