510 



Sverige erbjuder dock, enligt min mening, de bästa möjligheterna 

 att afgöra förhållandet mellan dessa bägge biologiska sjötyper. Här 

 mötas det nord- och -västeuropeiska och det baltiska området och 

 här kan man utvälja relativt små begränsade områden med jämnt 

 fördelade sjöar, representerande alla öfvergångar mellan rena natur- 

 vatten och förorenade kulturvatten och däri direkt afläsa plankton- 

 florans relation till olika föroreningsgrader. Vattnets kemiska be- 

 skaffenhet, den viktigaste växtgeografiska faktorn i termiskt tempe- 

 rerade och tropiska sjöar, är å sin sida en funktion af bäckenets 

 form och djup, beb^^ggelsen, tilloppsvattnets beskaffenhet och massa. 



Sommaren 1915 undersökte jag en del sjöar i olika trakter af västra 

 Värmland med ofvanstående synpunkter för ögonen. I det material, 

 jag då samlade, och en del prof, jag erhållit, fann jag ej blott de förut 

 nämnda planktonterna från Barken, Gömmaren och Sandasjön utan 

 äfven en del andra, hvilka alla, så när som på några nyupptäckta, 

 voro gemensamma för brittiska öarna, Sverge och Norge. Åtskilliga 

 af dessa, speciellt desmidiéerna återkomma i nästan hvarje föga för- 

 smutsad sjö och kunna därför anses såsom ledformer, hvilka karak- 

 tärisera en särskild planktonformation, hvilken jag uppkallar efter 

 den bergskedjeveckning, den kaledoniska, som berör de områden, 

 där formationen förekommer. 



Såsom speciella ledformer för d^n kaledoniska formationen kunna 

 t. v. anses Arthrodesmus Incus, A. quiriferus, A. crassus, Cosmarium con- 

 tractum var. ellipsoideum, Spondylosium planiim, Staurastram Arctiscon, 

 St. lunatumYSLY. plancionicum, Xanthidium ardilopceum, Crucigenia rectan- 

 gularis och var. irregularis, Quadrigula closterioides, Stichogloea Doe- 

 deiieinii, Ceratium curvirostre och Tabellaria fiocculosa var. pelagica. 



Här bifogas en förteckning öfver de former, som ingå i de af mig 

 undersökta värmländska sjöarne jämte tabellarisk öfversikt öfver dessa 

 formers förekomst i brittiskt plankton, Norges »chlorofjxévande», Torne 

 träsk och några andra lappländska fjällsjöar. Barken, Gömmaren och 

 Sandasjön samt i baltiskt plankton. Närmare om de olika sjöarnas 

 planktonter samt den nya Staurastrum Proteus kommer att publiceras 

 framdeles. De brittiska uppgifterna äro tagna från W. och G. S. 

 West (09), de norska ur Huitfeldt-Kaas (06), Wille (01) och Printz 

 (15), om Torneträsk m. fl. från Borge (13) och A. Cleve (99) samt 

 angående baltiskt plankton från Wesenberg-Lund (04), Lemmermann 

 (03, 04), Borge (00) och mitt material från Södertörn. P betyder, 

 att formen i fråga nästan uteslutande är pelagisk, p att den äfven 

 förekommer på annat sätt (West 09). 



