548 



MARK aug. 1870, i H. S.; leg. V. F. Holm aug. 1873, i H. U.), 

 Södra Saulo i Pite Lappmark (leg. Hj. Grape juli 1890, i H. S.), 

 Pollaure i Lule Lappmark (leg. E. J. Widmark juli 1870, i H. S.), 

 Norge utan angifven fyndort (leg. M. N. Blytt, i H. U.); In horto 

 bot. Christian, (leg. J. E. Zetterstedt juni 1858, i H. U.), e Norv. 

 aret. culta in horto Töien = hort. bot. Christian, i H. K.). 



Växtens uppträdande i Skandinavien kan på grund af dess ut- 

 bredning knappast förklaras genom recent spridning utan måste 

 bero på andra orsaker. — Det torde numera vara en af skandina- 

 viska växtgeografer tämligen 

 allmänt antagen åsikt, att en 

 del af vår fjällflora på nunna- 

 takker eller andra isfria om- 

 råden i Skandinavien öfver- 

 lefvat den sista (mecklenbur- 

 giska) istiden. I en föregående 

 uppsats har jag (1913) sökt 

 påvisa, att dessa växter haft 



Fig. 5. Nötter af Camr ^zrrrf/mr/ (till vänster) f^^.^ åtskilda områden, på 

 och Carcx Hephurnii (till höi^er). '^-^ . / j • . . » /> 



' ^ ' ^ , hvilka de ofvervnitrat. Af 



c. Skottsberg del. 



dessa områden ligger ett (Salt- 

 dalen — Virihaure-området) till stor 'del inom Lule Lappmark. Växt- 

 platsen för Carex Hepburnii på rullstensåsen vid Matåive ligger 

 tämligen nära Virihaure (på c:a 1 mils afstånd). ^) I omedelbar 

 närhet af rullstensåsen finnas flera af de växter, om hvilka man 

 framför andra har anledning antaga, att de ingått i nunnatakk-floran. 

 Sådana äro Rhododendron lapponicum, Wahlbergella apetala, Pedicii- 

 laris flammea, Cerastiam arcticum och Carex festiva. På denna grund 

 anser jag det i hög grad sannolikt, att äfven Carex Hepburnii ingått 

 i den öfvervintrande mecklenburgiska floran. Den tämligen fattiga 

 listan öfver säkra mecklenburgo-glaciala öfvervintrande växter i 

 Skandinavien har således blifvit ökad med en art. 



Den af Dyring (1900, pag. 278) uppställda formen Carex nardina 

 f. groenlandica, hvilken karaktäriseras af upprätta blad och strån 

 (= f. rectifolia Dyring in sched.), är enligt exemplar, som jag sett, 

 icke identisk med Carex Hepburnii utan endast en på något skyd- 

 dade lokaler förekommande form af Carex nardina. 



^) De öfriga svenska fyndorterna ligga likaledes inom Saltdalen — Virihaure-områ- 

 det. Blytts fyndort ligger med all sannolikhet (jfr Blyit 1861) inom ett annat af 

 de fyra områdena, nämligen Maalselven — Lyngenf jord— Torne Lappmark- området. 



