580 



N. J. Andersson uppräknar i sin »Apercu» alla de då kända växter, 

 som hafva sin utbredningsgräns i Gestrikland. Sydgräns i Gestrik- 

 land hafva enligt honom fyra växter: Batrachium confervoides, Viola 

 montana, Alnus pubescens och Carex tenella. Redan i elfte upp- 

 lagan af Hartmans flora äro gränserna för samtliga förflyttade långt 

 söder om Gestrikland. 



Af sydliga växter, som upphöra i Gestrikland, urskiljer han två 

 grupper, sådana som upphöra vid Gäfle, och sådana som upphöra 

 längre norr ut i Gestrikland. Till den förra gruppen räknar han 

 26 arter. 13 af dessa äro emellertid antropochorer och uppgifvas 

 t. ex. alla af E. Collinder för Medelpad. Bortses från Hieracium 

 pratense och Rosa coriifolia, kvarstå endast Carlina, Lithospermum 

 officinale, Laihraea squamaria, Laserpitium latifolium, Fragaria elatior, 

 Phleum Boehmeri och Potamogeton compressus L. Lgsimachia nummu- 

 laria och Crataegus monogyna äro ej alldeles afgjordt spontana. 



Med nordgräns inom norra Gestrikland uppräknas 30 arter. Af 

 dessa äro 6 antropochorer, af h vilka endast Salix viminalis och 

 Silene noctiflora visat sig fortfarande hafva sin nordligaste förekomst 

 i Gäfle. Af de öfriga hafva genom nyare fynd endast 17 visat sig 

 äga sin naturliga nordgräns inom landskapet. Dessa äro Eupatorium 

 cannabinum, Crepis praemorsa, Leonarus cardiaca, Melampyrum 

 nemorosum, Libanotis montana, Sanicida europaea, Lepidium cam- 

 pestre, Cerastium semidecandram, Sedam sexangulare, Taxas baccata, 

 Ophrys myodes, Epipactis latifolia och palustris, Sturmia Loeselii, 

 Scirpus compressus, Carex riparia och puUcaris. Af dessa hafva 

 Epipactis latifolia och polustris, Ophrys, Sedum sexangulare samt 

 Silene noctiflora ett nordvästligt utbredningsområde i norra Sverige, 

 som ej har något med dessa sydliga förekomster att skaffa, utan 

 står i förbindelse med norska förekomster. 



Slutligen omnämner N. J. Andersson också några växter med 

 intermittent utbredning och med nordgräns i Gestrikland. Af dessa 

 är endast Ranunculus cassubicus fullt spontan. Denna uppges af 

 Neuman i Bot. Not. 1885 för Medelpad, men ej i »Sveriges Flora» 

 1901 eller af Collinder 1909. 



Arnell omnämner hos Kempe-Ahlenius Serratula tinctoria, Gera- 

 nium sanguineum och Inula salicina med nordgräns inom ekregio- 

 nen, som han anser sluta vid Gäfle. Melampyrum cristatum, Pul- 

 monaria officinalis och Trifolium montanum skola också enligt 

 Arnell upphöra här. Andersson uppger för dessa i enlighet med 

 uppgifterna i Hartmans flora nordgräns inom Helsingland, hvilket 



