42 



det öfre sprickfulla partiet lösgjorda, kolliknande stycken, som på 

 utsidan ägde ett tunt täcke af silikatstoft. Äfven i det inre af 

 styckena funnos liknande, men i allmänhet gröfre, i vatten och 

 syror olösliga mineralbeståndsdelar. Ett här taget substansprof 

 lämnade vid förbränning 17 procent aska. Profstyckena voro af 

 fast konsistens, men dock lätt brytbara. Brottytan var tät och 

 jämn. Mot knifeggen sönderföll massan i ett kornigt pulver. 



Den mikroskopiska undersökningen hade till första mål att söka 

 efter sådana karaktäristiska mjölbeståndsdelar, genom hvilkas före- 

 komst bröd kan identifieras och att vidare, om sådana anträffa- 

 des, genom aktgifvande på desamma bestämma af hvilken mjöl- 

 sort brödet bakats. 



Den vid vanliga brödundersökningar, exempelvis för påvisandet 

 af inblandadt råg- eller kornmjöl i hvetebröd, viktigaste mjölbe- 

 ståndsdelen är stärkelsen. Ty trots den höga temperatur af 200 — 

 270°. som råder i bakugnen, återfinnas nämligen alltid i brödet 

 flera eller färre oförklistrade eller åtminstone så obetydligt modi- 

 fierade stärkelsekorn, att med stöd af dessa bröd af olika mjölsor- 

 ter kunna åtskiljas. Man behöfver endast lägga ett brödfragment 

 af ett knappnålshufvuds storlek i en droppe vatten på objektglaset 

 och genom tryck från täckglaset söndermala delta för att se stär- 

 kelsekorn uppträda rundt brödmassan. Flera på sådant sätt be- 

 redda preparat gåfvo emellertid i föreliggande fall negativt utslag. 

 Enahanda blef äfven förhållandet, när såsom inläggningsvätska an- 

 vändes jodjodkaliumlösning. Stärkelse kunde alltså härvid ej på- 

 visas i profvet. Dock tror jag mig senare under arbetets fortgång 

 ha i kloralpreparat bemärkt rester af stärkelsekorn i form af 

 gruppvis samlade, rundade, hinnlika, genomskinliga skällor. 



Under sökandet efter stärkelsekorn i nyssnämnda vattenpreparat 

 hade jag observerat några enstaka hårbildningar, hvilkas iaktta- 

 gande dock stördes af de talrika kolfragmenten. Sedan dessa där- 

 för aflägsnats genom uppvärmning med salpetersyra och kalium- 

 klorat, befunnos håren vara 1-celliga, långa och mer eller mindre 

 tjockväggiga samt från en vidgad bas långsamt afsmalna mot den 

 i regel felande spetsen (fig. 6). Dessutom anträffades sparsamt 

 fragment af ringporstrakeider (fig. 3) och porade kärl samt pollenkorn 

 af di- och monokotyledon typ (fig. 7, 8). 



Nästa steg i undersökningen var att genom sedimenterings- och 

 skumningsmetoder samt anlitande af bleknings- och uppklarnings- 

 medel erhålla ett möjligast rikligt och i optiskt hänseende använd- 



