53 



blomaxeln kunna utbildas; vissa individ, vuxna tillsammans med 

 de andra, visa detta förhållande (fig 6.), men äfven i detta fall 

 är blomman alltid en enkönad 

 honblomma. 



Denna nu senast beskrifna 

 form är synnerligen karaktäris- 

 tisk och har blifvit iakttagen 

 och insamlad i Sverige från 

 flera lokaler: så förutom från 

 den förut omnämnda platsen, 

 Tureholm i Södermanland, äf- 

 ven från Sjöholm (östra Ving- 

 åker) och Bränkärr (St. Malm), 

 bägge likaledes i Södermanland 

 ej så aflägsetfrånhvarandra samt 

 vidare från Borenshult, Krigs- 

 berg och S. Freberga i Öster- 

 götland, dessa sistnämnda plat- 

 ser relativt nära hvarandra, de 

 bägge förra vid sjön Boren, S. 

 Freberga ej långt därifrån sv. 

 om Motala. Dessutom föreligga i Riksmuseets herbarium ytterligare 

 några exemplar från Östergötland (Sefström) utan närmare angifven 



lokal. Äfven från Småland har 

 jag sett exemplar, insamlade 

 »nära Vimmerby» vid skilda 

 tider af P. O. Rosén (1837) ur 

 C. Hartmans herbarium samt 

 äfven från Råslätt nära Jönkö- 

 ping (1866, Gadamer). 



Denna så karaktäristiska miss- 

 bildningsform har emellertid iakt- 

 tagits icke endast i Sverige, utan 

 äfven i andra länder. Redan 

 Clusius har i sin »Rariorum 

 Plantarum Historia» (Antwerpen 

 1601) afbildat (s. 247) en »Ra- 

 nunculus silvarum pleno albo 



Fig. 6. Monströs A. nemorosa O, som fig. flo^e» som nog är denna nu be- 

 5, men blomaxeln normalt utbildad (Sdrm., 



St. Malm, Bränkärr, G. O. Malme 1886). skrifna hvitsippsform eller at- 



Fig. 5. Monströs A. nemorosa $ med för- 

 krympt blomaxel, hylleblad hvita och 

 gröna, ståndare felslagna (Sdrm., St. Malm, 

 Bränkärr, G. O. Malme, juni 1899). 



