58 



det naturligtvis är en stor skillnad mellan de förhållanden, som 

 endast gifva själfva impulsen till framträdandet af ett visst miss- 

 bildningsanlag och de djupare orsakerna till detta, som kanske 

 höra till växtens ärftliga egenskaper. Alla försök att genom yttre, 

 gynnsamma förhållanden, extra gödning o. s. v. med konst fram- 

 kalla luxurierande former hafva ju också alltid misslyckats, för så 

 vidt man ej valt en ras, där åtminstone anlag till dylikt förut 

 iakttagits. 



Att en mängd missbildningar finnas, såsom t. ex. fasciationer, 

 trikotyla former m. fl., som endast till en viss, ganska ringa pro- 

 cent uppträda hos afkomman — den öfriga är till synes normal — 

 är genom de Vries och andra forskare väl bekant. Enligt de Vries 

 äro ju sådana raser antingen s. k. mellan-raser eller half-raser. 

 Äfven sådana raser, som regelbundet frambringa en viss liten pro- 

 cent alldeles steril afkomma, äro ju också kända. Det sannolikaste 

 är väl, att de nu skildrade hvitsipporna också höra in under nå- 

 gon af dessa kategorier. Det återstår emellertid att i naturen söka 

 finna dem och isolera dem. Och detta kan naturligtvis endast 

 ske på experimental väg genom odlingar. 



Men om här föreligga en eller flera raser, d. v. s. om de olika 

 missbildningsformerna äro utslag af en individuell variation eller 

 hvar för sig äro egna raser, det är naturligtvis ännu alldeles öppna 

 frågor, på hvilka endast odlingsförsök kunna lämna svaret. Hvil- 

 ketdera nu må vara fallet, så synes »karaktären» för formerna 

 i fråga bestå i ett visst labilt tillstånd mellan de olika organbil- 

 dande substanserna inom den florala regionen. Som bekant upp- 

 ställde Julius Sachs den teorien (Stoff und Form der Pflanzenor- 

 gane, 1880 — 82), att ett visst växtorgans yttre form är i viss mån 

 beroende af dess materiella beskaffenhet d. v. s. att förekomsten 

 af en särskild »bladbildningssubstans» orsakade, att ett anlag fick 

 bladnatur, »blombildningssubstans» blomnatur o. s. v. Denna 

 hypotes gifver ju en god förklaring på missbildningar i allmänhet. 

 I de ofvan skildrade fallen skulle enligt denna teori då naturligt- 

 vis orsaken till missbildningarna ligga däri, att den florala regionen 

 hade fått öfverskott på »bladbildningssubstans», brist däremot på 

 »blombildningssubstans», och den olika graden af öfverskott och 

 brist resulterade då i vid olika punkter inträdande omvandling i 

 bladriktning. 



Denna teori har ganska nyligen fått en vacker bekräftelse ge- 

 nom en del regenerationsexperiment, utförda af Goebel. Goebel 



