3 



Linnés uttalande (Flora suecica, Ed. 2, sid. 5l) är, såsom van- 

 ligt, tydligt och klart. Det lyder: »Flores in Suecica planta ple- 

 rumque 4-fidi, nec nisi rarissime unus alterne in tota planta 5-fidus.» 

 Han förde också växten till 4:de klassen. 



I flertalet floror sägas blomdelarna vara 4- — 5-klufna. Neuman 

 och Ahlfvengrens »Sveriges Flora» angifver i släktdiagnosen hyllet 

 såsom 5- — 4-taligt, ståndare 5 eller 4, stift och märken 2, sällan 3. 

 För förhållandena hos de särskilda arterna redogöres icke. I Krok 

 och Almquists »Svensk Flora för skolor» föres Cuscuta till 5:te 

 klassens 2:dra ordning. Beträffande arterna meddelas intet om tal- 

 förhållandena i blomman. 



Cuscutacéernas monograf, G. Engelmann, säger (i »Systematic 

 arrangement of the species of the genus Cuscuta'^ 1859): hos C. 

 europcea äro blommorna lika ofta 5- som 4-delade. 



F. W. C. Areschougs förut omnämnda »Revisio Cuscutarum 

 Sueciae» lämnar följande framställning af förhållandena hos C. euro- 

 pcea- Hufvudformen, »a legitima>\ har blomfoder och blomkrona 

 vanligen 4-flikiga, hvaremot varieteterna /3 epilotum F. Aresch. och 

 y epilohii F. Aresch. vanligen hafva dem 5-flikiga. Om tvänne så- 

 som särskilda arter upptagna Cuscu/a-former, C. halophila El. Fries ^ 

 och C. Ugustri F. Aresch., — hvilka efter allt att döma falla inom 

 C. europcva^s formkrets — heter det om den förra »blomfodret ända 

 till basen 5-deladt, blomkronbrämet vanligen 5-flikigt», samt om 

 den senare »blomfoder och blomkrona 5-flikiga». 



Af hvad nu blifvit anfördt framgår, dels att hos C. europcea före- 

 kommer beträffande foderblad, kronblad och ståndare både 4- och 

 5-taliga blommor; dels (enligt F. W. C. Areschoug) att hufvudfor- 

 mens blommor vanligen äro 4-taliga under det att varieteternas of- 

 tast äro 5-taliga. 



Hurudant har nu förhållandet visat sig vara hos den i Bergie- 

 lunds botaniska trädgård år 1908 odlade gahziska C. europcea- 

 formen? 



Undersökningen, som omfattade 1,000 stycken blommor och som 

 utfördes i senare hälften af augusti, gaf följande resultat. Blommorna, 

 som alla hade 2-talig pistill, befunnos i öfrigt vara af tre slag: 3- 

 taliga, 4-taHga och 5-taHga; de 3-taliga relativt få, nämhgen blott 



^ El. Fries benämner växten i »Novitiarum Florae Suecicse mantissa prima», 

 1832, C. halophyta. I »Summa vegetabilium Scandinaviie», 184i6, kallas den på 

 sid. 11 C. halophila, men sid. 191 åter C. halophyta. Detta senare är själfklart 

 växtens regelrätta namn. 



