128 



som ett viktigt stöd för deras tidigare gjorda och på konidielikhe- 

 ten grundade antagande, att de till Fungi imperfecti hittills hänförda 

 parasitsläktena Trichophyton, Achorion, Microsporum egentligen äro 

 konidieformer af gymnoascaceer, än vidare Gymnoascus-Sivter, mest 

 kanske G. candidus Eidam, närmare studerad af miss E. Dale. 



Det för mikrotomsnitt afsedda inbäddade materialet fixerades 

 med kromosmiumättiksyra (l5 — 20 ccm. 1%-ig osmiumsyrelösning 

 på 200 ccm. vatten), som visade sig vara att afgjordt föredraga 

 framför Merkels lösning, liksom Flemmings trefärgning gaf bättre 

 bilder än färgning enligt Heidenhain; äfven vid mycket försiktig 

 härdning blef dock hyfväfnadens kontraktion afsevärd, så att svå- 

 righeten att följa utvecklingen ytterligare ökades. För morfologiskt 

 ändamål var det af denna orsak mången gång nästan ändamålsen- 

 ligare att begagna sig af färskt material, som direkt färgats med 

 endast en svag lösning af eosin i vatten. 



På plommongelatin börja ascusanlagen vid rumstemperatur ( + 

 17° — 18° C.) i allmänhet uppträda cirka 5 — 6 dagar efter groningen, 

 sedan ett kraftigt vegativt mycel hunnit växa ut; med högre tem- 

 peratur minskas tiden, så t. ex. kan man vid + 25° C. anträffa dem re- 

 dan efter 4 — 5 dagar och vid -f 35° C. efter 3 — 4 dagar. Ännu vid 

 -f 37° — 38° C. är också ascusbildningen liflig. Högre temperatur 

 synes sålunda väsentligt gynna fruktifikationsorganens anläggning 

 på bekostnad dock af det vegetativa mycelet, hvars mäktighet afta- 

 ger. Liksom klamydosporerna uppstå också ascosporerna på de 

 flesta substrat, utom de i det föregående redan nämnda äfven på 

 närgelatin eller närlösning, innehållande 5 % (däremot ej 10 %) 

 citronsyra och alkali (5 — 15 ccm. normallut på 100 ccm.). 



Innan jag nu ingår på en kort redogörelse för svampens vidare 

 utveckling, sådan jag funnit den, vill jag förutskicka, att jag allde- 

 les afstått från en undersökning öfver kärnförhållandena, då där- 

 till kräfves en större cytologisk träning än den jag besitter. Bild- 

 ningen af asci inledes därmed, att antingen spetsen af en hyf an- 

 sväller (fig. 13), eller ock en liknande utbuktning uppstår å ena 

 längdväggen af en cell (fig. 12). Denna ansvällning når en bredd^ 

 växlande mellan 5— 12 //, fylles af en starkt ljusbrytande, homogen, 

 vakuolfattig plasma med talrika kärnor och afgränsas från myce- 

 let genom en tvärvägg. Ofta företer den en mycket oregelbunden 

 form, blir försedd med näbblika utskott etc. Dylika oregelbunden- 

 heter synas äfven förekomma hos andra närstående släkten, om ej 

 i samma grad, sålunda på Eidams afbildningar öfver Ctenomyces 



