147 



OM LJUSREFLEKTERANDE KROPPAR I CELLERNA HOS EN 

 TROPISK NITOPHYLLUM-ART. 



SAMMANFATTNING. 



Att en hel del högre hafsalger stundom skimra i en egendomlig 

 strålglans är ett sedan länge bekant fenomen. I många fall är det 

 ett själfly sande fosforescerande skimmer, men ljuset har i så fall 

 alltid visats komma från andra själflysande organismer, som sitta på 

 eller lefva i algen, men icke från algen själf. Några fosforescerande 

 högre alger finnas alltså icke, utan i alla de fall, där strålglansen 

 verkligen utgår från själfva algen, så är det ej fråga om något själf- 

 lysande, utan endast om en reflexion af ljusstrålar. 



Redan år 1870 påvisade Kny, att denna reflexion hos floridéen 

 Chondriopsis coerulescens utgår från egendomliga, i cellerna förekom- 

 mande kroppar, hvilka reflekterade ljus, företrädesvis blått, men 

 däremot ej rödt eller gult. Chondriopsis strålar också i en stålblå 

 glans. Sedermera hafva flera dylika fall iakttagits och beskrifvits 

 af Berthold. 



På korallrefvet vid Galle å Ceylon iakttog jag 1902 — 03 en dy- 

 lik ljusskimrande alg, Nitophyllum tongatense Grun., ett släkte ej 

 förut kändt såsom Ijusreflekterande. 



Det stålblå skimmer, som utstrålar från denna Nitophyllum-3.Tt, 

 är icke lika starkt öfver hela växten, utan är liksom koncentreradt 

 till vissa fläckar eller punkter. 



Glansen framträder endast vid påfallande ljus, starkast i blå be- 

 lysning, och lika bra på (i formalin) konserverade exemplar som 

 på lefvande. Det är således här hos Nitophyllum fråga om ett 

 rent fysikaliskt reflexionsfenomen af samma slag som hos förut 

 beskrifna floridéer. 



Strålningen kan bra iakttagas i mikroskopet. Om ett stycke af 

 algen lägges å ett objektglas, ofvanifrån belyses med blått ljus, un- 

 der det att samtidigt allt ljus underifrån aflägsnas genom t. ex. 

 svart papper, så ser man lätt, att den stålblå glansen med olika 

 styrka utstrålar från olika punkter. Undersöker man nu detta 

 samma stycke af algen vid genomfallande ljus, försvinner glansen. 

 Man kan då äfven iakttaga, att nästan alla ytcellerna i sitt inre ha 

 en oregelbundet formad, svagt kornig kropp af växlande storlek 



