148 



(fig. 1 — 4). Det är från denna ljuset reflekteras. Vi ha således hos 

 Nitophyllum att göra med ljusreflekterande kroppar af precis det 

 slag, Kny iakttagit och beskrifvit hos Chondriopsis. Såsom framgår 

 af en jämförelse mellan fig. 1, 2 och 3 variera dessa hos Nitophyl- 

 lum högst betydligt med afseende på form och storlek i olika cel- 

 ler, liksom det äfven af fig. 4 framgår, att de företrädesvis 

 förekomma på växtens öfversida. På fig. 1 äro kropparna 

 ifråga små, runda och insänkta i cellerna, på fig. 2 äro de större 

 och utfylla nästan hela cellens yta, å fig. 3 slutligen täcka de full- 

 ständigt hela cellen. Nu är att märka, att just detta utseende ha 

 dessa kroppar i de celler, där ljusreflexionen är starkast. Detta 

 går lätt att påvisa, om man i mikroskopet vid påfallande ljus först 

 bestämmer omkretsen för de starkast lysande ställena. Betraktar 

 man sedan preparatet vid genomfallande ljus, skall man finna, att 

 dessa ställen just sammanfalla med dem, där de reflekterande krop- 

 parna ha det i fig. 3 afbildade utseendet. På detta stadium och i 

 denna form är således ljusreflexionen starkast. 



Om nu kropparna ifråga inom en och samma cell kunna ändra 

 form på grund af t. ex. belysningens art eller styrka, måste läm- 

 nas därhän som en öppen fråga, enär denna undersökning endast 

 är utförd på konserveradt material. Iakttagelser af Berthold tala 

 likväl för att så sannolikt kan vara fallet. 



Med afseende på dessa ljusreflekterande kroppars kemiska be- 

 skaffenhet må framhållas, att de äro af plasmatisk natur, i det 

 att de som plasma i allmänhet visa ägghvitereaktioner, äro olösliga 

 i alkohol, färgas bruna af jod samt svagt tegelröda af Millons 

 reagens o. s. v. 



Beträffande slutligen dessa reflekterande kroppars biologiska be- 

 tydelse kan jag fatta mig kort, enär dessa iakttagelser företrädesvis 

 gjorts på konserveradt material, hvarför naturligen inga säkra slut- 

 satser i detta hänseende häraf kunnat dragas. Berthold har sökt 

 visa, att dessa reflekterande plattor i algcellerna tjäna som ett slags 

 ljusskyddsorgan eller skärmar mot för stark belysning. Denna åsigt 

 har å andra sidan bestridts af Hansen, som i dem ser endast upp- 

 lagsämnen och assimilationsprodukter. Gent häremot har likväl Olt- 

 MANNS framhållit, att det dock vore egendomligt, att assimilater så 

 kunde ändra form och tjäna »als Fenstervorhang». Denna Olt- 

 MANNS invändning synes mig desto mer vägande, om man äfven 

 tager i betraktande, att det ju företrädesvis är å skottets öfversida 

 och endast i mindre grad i undersidans celler och alls icke i mel- 



