184 



byggnad. De torde böra på följande sätt ordnas i naturliga 

 grupper: 



1. T. nana. 



2. a) T. alpina; b) T. betula^ och Willeana. 



3. T. turgida och hetulina. 



4. T. carnea, Janus och bacteriosperma. 



5. T. flava. 



För bestämning af dessa arter torde man kunna använda följande 

 examinationsschema : 

 A. Skaftcell finnes. 



a. Vegetativt mycel finnes i bladets parenkym. Asci 18 — 24 /j. 



långa, ej alldeles tätt stående. Häxkvastar . . . nana. 



b. Intet mycel i parenkymet. 



1. Asci smalare än skaftcellen, glest stående. 



t) Häxkvastbildande, asci blott på undersidan alpina. 



tt) Fläckbildande, asci på båda sidor. 

 "'' Fläckar gulgröna, asci 20 — 35 



JU långa betala;. 



Fläckar rödaktiga, asci 15 — 27 

 fj. långa ... . betala; var. auctuinnalis. 

 ' Fläckar gulgröna, asci 40 — 50 



fj. långa Willeana. 



2. Asci af skaftcellernas bredd, tätt stående. Häxkvastar. 

 Asci 40 — 55 JU långa, 

 t) Skaftceller nedåt tydligt förlängda. 



På B. verrucosa turgida. 



tt) Skaftceller nedåt knappast förläng- 

 da. På B. odorata betulina. 



B. Skaftcell saknas. 



a. Asci med trubbig bas, intet mycel i parenkymet. 



1. Bildar röda ansvällda fläckar; asci i re- 



geln på öfversidan carnea. 



2. Kan både bilda fläckar och angripa hela 



skott; angripna delar rödaktiga; asci 



på båda sidor . Janus. 



3. Angriper hela skott; angripna blad blek- 



gröna; asci i regeln på öfversidan . . . bacteriosperma. 



b. Asci med afsmalnande bas, som utgår från 



det i parenkymet utbredda myceliet; bil- 

 dar gula fläckar flaua 



