185 



Taphrina nana Johanson 1885. 



Denna art synes bilda en tämligen fristående typ inom Eutaph- 

 rina-gruppen. Det i bladet utbredda myceliet är rätt sparsamt och 

 är ej alltid så lätt att iakttaga, men framträder tydligt efter kokning 

 af snitten i mjölksyra. Asci äro de minsta inom gruppen och 

 ganska tunnväggiga. De innehålla alltid 8 runda sporer. De bilda 

 ej ett fullt slutet skikt, emedan de äro något litet smalare än de 

 ungefär isodiametriska och tunnväggiga skaftcellerna. Johansons 

 afbildning synes mig knappt lämna en riktig föreställning om 

 artens utseende, och jag bifogar därför här en fotografisk bild af 

 den (fig. 4). 



Endast iakttagen på Betala nana, på hvilken den bildar små 

 häxkvastar. Jämtland, ofvan björkregionen (Johanson), Dovre 

 och Island (Rostrup). Jag har insamlat den på berget Hövringen 

 i Gudbrandsdalen. 



Taphrina alpina Johanson 1887. 



Johanson anser denna art genom byggnaden och storleken af 

 asci stå närmast följande art. Sadebeck (a. st., sid. 64) delar ej 

 denna uppfattning, men medger däremot, att den liknar T. hetulce 

 var. auctumnalis. Att den är nära släkt med den artgrupp, till 

 hvilken T. hetulce hör, synes mig säkert, fastän den är skarpt skild 

 genom sitt häxkvastbildande mycelium. Den bildar asci endast på 

 bladens undersida, och de angripna bladen äro föga förändrade, 

 platta och något bleka. Hittills endast angifven som parasit på 

 Betala nana i Jämtland i nedre fjällregionen (Johanson) och i 

 Ost-Grönland (Rostrup). 



Jag har emellertid på B. verracosa nära Falun funnit en Taphrina, 

 som jag måste föra till denna art (fig. 1 och 3). På de sjuka 

 skotten synas alla blad vara angripna och en häxkvastbildning, 

 dock föga framträdande, förorsakas af svampen. Ascuslagret finnes 

 uteslutande på bladens undersida, som i svampens fullt utvecklade 

 tillstånd är klädd af ett hvitt öfverdrag, som synes på fig. 1 på 

 det nedersta bladet till höger. Bladen förändras i öfrigt föga af 

 sjukdomen, de äro något bleka och kanske något större än de 

 friska, hvilket jag dock ej kan säkert afgöra, då på mina exemplar 

 alla utvuxna blad äro sjuka. I sin mikroskopiska byggnad (fig. 3) 

 öfverensstämmer min form fullständigt med Johansons beskrifning 

 och med hans originalexemplar. 



