188 



torde båda dessa arter vara väl skilda både sinsemellan och från 

 den tredje, Janus^ som synes tillhöra en lägre region. 



Taphrina Janus (Thomas 1897) Giesenhagen 1901. 



Till skillnad från föregående och följande art framhåller Thomas 

 följande karaktärer: den uppträder dels i fläckar (»f. circumscripta»), 

 dels på hela skott (»f. ramicola»). De angripna bladen äro blek- 

 röda och bära ofta asci på båda sidor. Asci äro 52 — 63 (å långa, 

 vanligen 9 — 11 u breda (hos carnea mest 60 — 70 // långa, 18 — 24 

 u breda; hos hacteriosperma 47 — 80 fi långa, 14 — 20, vid basen stun- 

 dom ända till 30 (i breda), och vid basen sammanväxta till en höjd 

 af 16 — 18 [1, ofvan detta ställe tydligt smalare, strax under den 

 trubbiga spetsen obetydligt utvidgade. Sporer runda, 3 — 5 (i i 

 diam. Staflika konidier ej iakttagna. 



Professor Thomas, som funnit denna art i Schweiz, i närheten 

 af Davos, 1,865 m. öfver hafvet, på B. verrucosa, har godhetsfuUt 

 sändt mig ett exemplar af densamma. Fig. 5 visar utseendet af 

 ett snitt af detta material, som särdeles tydligt åskådliggör den af 

 honom framhållna sammanväxningen mellan sporsäckarnes basal- 

 delar. Dessa framträda i själfva verket här som ett skikt, påmin- 

 nande om skiktet af basalceller hos vissa andra arter, t. ex. alpina 

 eller hetulina. En sammanväxning mellan basaldelarna af asci 

 förekommer visserligen också hos de båda andra arterna af denna 

 grupp, dock ej på långt när så genomförd som hos denna. 



Nära Uggleviken vid Stockholm fann jag 1895 ett par kvarters- 

 höga plantor af B. odorata angripna af en Taphrina, som jag först 

 höll för carnea, men vid närmare undersökning ansåg så tvifvel- 

 aktig, att jag sände den till Sadebeck för att erhålla en säkrare 

 bestämning. Såsom jag (1896, sid. 223) meddelat, bestämde han 

 den till hacteriosperma. Sedermera har jag 1903 vid Hälla nära 

 Falun på såväl B. odorata som verrucosa återfunnit samma form. 

 Sedan jag emellertid gjort bekantskap med den 1897 beskrifna 

 T. Janus, finner jag det dock högst sannolikt, att min form tillhör 

 denna art. Med denna öfverensstämma mina exemplar fullkomligt 

 i sitt uppträdande och sitt yttre utseende. Såväl fläckbildning, som 

 skottinfektion förekommer, men häxkvastar bildas ej. Det nedersta 

 bladet på fig. 6 har en fläck, det nästa är friskt, men alla de 

 följande äro i sin helhet angripna. Asci uppträda på båda sidor 

 af bladen. De äro nedtill sammanväxta, om också kanske ej lika 

 regelbundet som på originalexemplaret. Såsom fig. 7 — 9 visa. 



