191 



beiden letzteren. Jaims, die eine mehr siidliche Verbreitung haben 

 diirfte, unterscheidet sich von den beiden anderen, arktisch-alpinen, 

 Arten durch schmälere, mit ihren Basalteilen verwachsene Asken. 



FIGURFÖRKLARING. 



Fig. 1 och 2 äro fotografier i naturlig storlek efter herbarieexemplar. 

 Fig. 3 — 9 samt textfiguren äro mikrofotografier af ofärgade snitt i glj^cerin- 

 preparat. Zeiss' projektionsok. 4 och Leitz' akrom. obj. 6. Först. 

 550 ggr. 



TAFL. 6—8. 



Fig. 1. Taphrina alpina på Betula verrucosa. 



» 2. T. Janus på B. odorata från Falun. 



» 3. T. alpina på B. verrucosa. 



» 4. T. nana på B. nana. 



» 5. T. carnea på B. odorata, Åreskutan Johanson. 



» 6. T. bacteriosperma på B. nana, Areskutan Johanson. 



» 7. T. Janus på B. verrucosa, Schweiz Thomas. 



» 8. 1\ Janus på B. odorata, Stockholm. 



» 9. T. Janus på B. odorata, Falun. 



Textfiguren. T. betulina på B. odorata. 



LITTERATUR. 



Giesenhagen, Die Entwicklungsreihen der parasitischen Exoasceen. Flora 

 Bd. 81, 1895. 



— — , Taphrina, Exoascus und Magnusiella. Bot. Zeitung, 1901. 

 Johanson, Om svampslägtet Taphrina och dithörande svenska arter. Öf- 



versikt af K. Vet.-Akad. Förhandl. 1885. 



— — , Studier öfver svampslägtet Taphrina. Sammast. 1887. 



JUEL, Mj^kologische Beiträge V. Öfvers. af K. Vet.-Akad:s Förhandl. 1896. 

 Sadebeck, Die parasitischen Exoasceen. Eine Monographie. Jahrbuch 



der Hamburg, wissensch. Anstalten. X:2 1893. 

 Svendsen, En ny Taphrina paa Betula alpestris. Nyt Magazin for Na- 



turvidenskaberne. Bd. 40. Chr:ia 1902. 

 Thomas, Ueber einige Exobasidien und Exoasceen. Forstlich-naturwissen- 



schaftliche Zeitschrift. VI. Jahrg. 1897. 



