212 



Po ten tillä in c an a 

 Pulsatilla pratensis 



Pimpinella Saxifraga 

 Festuca rubra v. arenaria 



Ononis repens 



Här och livar ligga torkade bitar af tång i sanden, ty hafvet når 

 någon gång i storm dit upp. Närmare hafvet är sanden vegeta- 

 tionslös med undantag af Halianthus peploides^ som sticker upp i 

 täta, frodiga bestånd, samt Triticum junceum. 



Helianthemum Fumana är en buske med fullständigare förvedning 

 än H. vulgäre och oelandicum. Roten är en enda lång och, på de 

 ställen, där det ej är för nära till kalkhällen, rakt nedåtgående huf- 

 vudrot, äfven den starkt förvedad. Ofvanj ordssystemet är plagio- 

 tropt, i det att de från rothalsen utgående hufvudgrenarna smyga 

 sig tätt efter jordytan. Årsskottens toppar äro dock mer eller mindre 

 uppåtriktade, likaså de från äldre grenpartier utgående kortskotten. 

 De barrlika bladen utgå rundt om årsskottet, men böja sig alla 

 bågformigt uppåt, så att skottet blir dorsiventralt. De äro på öfver- 

 sidan försedda med en grund ränna, på undersidan konvexa, löpa 

 ut i en kort spets samt äro rundt om klädda med små stjärnhår, 

 som vid svag förstoring se ut som hvita prickar, tätt och regel- 

 bundet anordnade. Fumana-buskarna bli säkerligen ganska gamla. 



Tvenne groddplantor, från första och andra året (med orthotropt 

 hufvudskott) äro afbildade tig. 3. 



Blommorna sitta enstaka, skenbart sidoställda, men i verkligheten 

 toppställda, begränsande årets hufvudskott, som fortsättes sympo- 

 dialt genom ett sidoskott (fig. 1 a — f). Denna andra skottaxel kan 

 i sin ordning begränsas af en blomma, som vid tiden för hufvud- 

 skottets blomning är på ett mycket ungt stadium, så att blomnings- 

 tiden härigenom kommer att ej obetydligt förlängas. 



Foderbladen äro, som hos alla //e/zaf?//ie777«m-arter, 3 inre stora 

 och 2 yttre små (fig. 1 b, f), de senare hos denna art barrlika lik- 

 som de vegetativa bladen, fast kortare än dessa. De tre inre foder- 

 bladen omsluta knoppen och spela en viktig roll vid blomningen. 

 De äro osymmetriska och hafva i knoppen den bredare sidan täckt 

 af närmaste foderblad (fig. 2). Den täckta delen af foderbladet är 

 tunn med svaga nerver, den fria delen har två tjocka, gröna eller 

 något anthocj^anfärgade nerver, som äro bågböjda och därför ge 

 foderbladen utseende af att ha vridet knoppläge (med sex upphöjda 

 nerver), hvilket dock ej är fallet med fodret, men väl med kronan. 



Kronbladen äro 5 (sällan 6), vigglika, tämligen ljust svafvel- 



