214 



hos H. Fumana är, som vi skola se, en tillpassning till autogami. 

 Liksom hos vulgäre och oelandicum äro ståndarna irritabla: vid be- 

 röring spärra de utåt. Deras retbaraste ställe är enligt Hansgirg 

 strängarnas utsida. 



Märket har korta papiller ungefär som hos vulgäre (se Törn- 

 blom fig. 2 c). Det är högst obetydligt treflikigt. Grosser (p. 6) 

 indelar Cistaceernas blommor i långstiftade, kortstiftade och sådana 

 med stift af medellängd. Detta i jämförelse med ståndarlängden. 

 Helianthemum sed. Fumana (släktet Fumana enl. Grosser) räknas 

 till de långstiftade. Ståndarna nå också vanligen hos Fumana endast 

 något öfver halfva stiftets längd, endast sällan når någon af de 

 längsta ståndarna upp till märkets undre sida. För autogami sy- 

 nes detta vara en föga lämplig anordning. I kleistogama blommor 

 hos långstiftade Helianthemum-Sirier (kleistogami är nämligen en 

 inom familjen Cistacese ej ovanlig företeelse) uppgifves dock själf- 

 pollination kunna åstadkommas genom att stiftet i knoppen är 

 S-formigt krökt och på detta sätt kommer i beröring med ståndar- 

 knapparna. I de knoppar af H. Fumana, som jag öppnat, har delta 

 ej varit fallet. Stiftet har godt utrymme att sträcka sig i sin fulla 

 längd i den långsträckta, spetsiga knoppen och pistillen utnyttjar 

 ej hela utrymmet i det af de hoprullade kronbladen bildade rum- 

 met. Den stiftskrökning, som jag någon gång observerat i utslagna 

 blommor, torde ej bero på bristande utrymme i knoppen. Aldrig 

 har jag heller funnit märket pollineradt, då blomman slår ut. 



Full liktidighet råder i ståndarnes och pistillens utveckling. Blom- 

 man är, som så många Cistacé-blommor, efemär och därtill en af 

 de allra förgängligaste bland alla förgängliga Cistacé-blommor. Den 

 slår ut tidigt på morgonen, och blomningstiden är i solsken om- 

 kring 4 timmar (från 2 ^/^ — 5 timmar). Äfven under mulna dagar 

 slår blomman ut, och blomningstiden torde då, som vanligt hos 

 efemärer, vara längre. 



Blomningsförloppet. För att i detalj en morgon följa H. Fu- 

 manas blomning infann jag mig på Lummelunds-lokalen den 25 

 juni kl. 2,30 f. m.^ just då solen gick upp. Som den sandiga strand- 

 remsan, där Fumana växte, sluttade åt väster och lokalen dessutom 

 skuggades af tallskogen ofvanför, träffades den af solen först kl. 



* Till min både förargelse och glädje fann jag den 2 juli, en timme innan jag 

 skulle resa hemifrån, två minuters väg från mitt hem ett mindre bestånd af H. 

 Fumana på hällmarken i vittringsgrus nära Bro kyrka (i sällskap med Arenaria 

 gothica). Också ett bevis på hur föga synlig denna art är! Jag hade botaniserat 

 där i 20 år utan att se den. Från denna lokal härstamma groddplantorna (fig. 3). 



