225 



hittills funnit i Danmark, Norge och Finland, och har jag härvid 

 haft förmånen att mottaga exemplar och värdefulla upplysningar 

 af mina nu aflidna vänner, professorerna E. Rostrup och A. Blytt, 

 äfvensom af lektor P. A. Karsten samt några andra. Än vidare 

 anser jag mig böra med tacksamhet omnämna, att jag satts i till- 

 fälle att taga kännedom eller erhålla upplysningar om hvad af 

 ifrågavarande svampar finnes på botaniska museerna i Stockholm, 

 Lund, Köpenhamn, Kristiania och Helsingfors, tack vare välvilligt 

 tillmötesgående af dessas föreståndare och vid dem anstälda perso- 

 ner. Hvad jag själf haft tillfälle alt förvärfva, finnes inrangeradt 

 bland Upsala botaniska museums samlingar. Särskildt anser jag 

 mig ock böra nämna kandidaten L. Romell för de anteckningar 

 och exemplar, som han ställt till mitt förfogande. 



Innan jag öfvergår till redogörelse för de hittills här anträffade 

 arterna, är det ej mer än tillbörligt, att en kort öfversikt lämnas 

 öfver hvad hittills meddelats om dylika svampars uppträdande i 

 de fyra nordiska länderna. Om i den vidlyftiga litteraturen något 

 undgått min uppmärksamhet, hoppas jag på välvilligt öfverseende. 



Första gången, då någon af de nu ifrågavarande svamparna an- 

 träffades i Sverige, var, när Linné under sin Lapplandsfärd fann 

 Elaphomyces granulatus, som han sedan i olika arbeten benämnde 

 Lycoperdon solidum, Tuber och cerviimm. Under antagande, att 

 denna var identisk med sydeuropeisk ätlig tryffel, uppgåfvo sedan 

 O. SwARTZ och Liljeblad, att Lycoperdon eller Tuber cibarium till- 

 hörde vår svenska flora. 



Först genom E. Fries' mykologiska arbeten blef antalet svenska 

 arter ökadt. Början gjordes i Symbolce Gasteromycetum ad illustr an- 

 dam Floram suecicam (1817), hvari beskrefs det nya s\äkiet Rhizopo- 

 gon med den nya arten Rh. luteolus. 



År 1829 utkom Systema mycologicum vol. Hl, hvari beskrifvas 

 Elaphomyces granulatus och muricatus samt Cenococcum geophilum. 



Därtill kom sedan Mylitta venosa, hvars beskrifning af honom 

 lämnades i en A. E. Lindbloms i Vet. Akad. Handl. 1830 intagen 

 uppsats, samt i tyska tidskriften Linna^a samma år Polysaccum tu- 

 berosum, i Fl. scan. hänförd till släktet Hyperrhiza. 



Ytterligare angåfvos såsom rekryter för svenska floran i Flora Sca- 

 nica (1835) Rhizopogon albus och Hysterangium membranaceum, samt 

 i Summa veg. Scand. II (1849) ej mindre än 7 nya, nämligen 

 Rhizopogon virens, Hymenogastev citrinus och >^spec. indeterm.>>, Hyd- 



