240 



sporerna vanligen inom sporsäckarna någorlunda ordnade i tvenne 

 rader. 



Namnet är bildad t af yoipoc,^ svin, och ijjjxtjQ, svamp, hänsyftande 

 på svins användande vid trylTlars uppsökande. — Vanligtvis an- 

 vändes skrifsättet Choiromyces, men, såsom redan Tulasne påpekat, 

 är Chooromyces språkligt riktigare. 



1. Ch. venosus (Fr.) Th. Fr. 



Peridiet glatt, vanligen hvitaktigt och slutligen brunak- 

 tigt; gleba först nästan alldeles hvit, sedan marmorerad 

 genom talrika, gulaktiga eller bruna, buktade linjer; spor- 

 membranen tätt besatt med grofva, cylindriska eller kä- 

 gellika, upptill tvärhuggna piggar. 



Syn. Mylitta venosa Fr. i Vet. Ak. Handl. 1830 s. 248, S. V. Sc. 

 II p. 436. 



Choiromyces meandriformis Vitt. Tub. p. 51. — Sacc. Syll. VIII 

 p. 900. — Tul. Hyp. p. 170. — Hesse Hyp. II s. 37. — Ed. Fisch. 

 i Engl. & Pr. Pfl. Fam. I s. 319 och Rab. Kr. Fl. I s. 74. 



Choeromyces gibbosus (Dicks.) Schroet. i Kr. Fl. Schl. III: 1 s. 197. 



Förekommer helst i lerjord på dikeskanter, åkerrenar, gräspla- 

 ner o. s. v., helt och hållet (några tum — en fot) under jordytan 

 eller något litet blottad genom ofvanliggande jordlagers undanskju- 

 tande; mest anträffad vid gräfning och plöjning, företrädesvis om 

 hösten (augusti — november), men någon gång äfven om våren. 



I Sverige har den sitt stamtillhåll i Östergötland och Söder- 

 manland samt är vissa år ganska rikligt förekommande.^ 



Första gången iakttogs den i det förra af dessa landskap vid Ce- 

 dersberg under Säby af grefve E. Fr. v. Salza och har sedan an- 

 träffats vid Brokind och Mem samt på Grefstens ägor i Svinstads s:n 

 (k. Bergholz), Sturefors (grefvinnan P. Bjelke), Linköping vid Sand- 

 bäcken (G. Adlerz), Bjärka-Säby (Jos. Svensson), Carlsborg vid 

 Söderköping (Joh. Johansson), Vårdsnäs s:n (Holm: H. Falken- 

 berg och Västerby: K. Bergholz), Brötjestad i Slaka s:n (E. D:son 

 Iverus), vid vägen från Gusum till Valdemarsvik (enl. tidningsupp- 

 gift). — I Södermanland synes den^ förnämligast trifvas i trakterna 

 kring sjöarna Båfven, Näten och Ron viken, såsom vid Stjärnhof 

 (C. Svensson; så ofta och mycket, att den erhållit namnet »Stjärn- 



^ Så t. ex. aiigifves, att den vid Hyltinge ett år samlades »kolfatvis» och an- 

 vändes till svinens förplägning. 



