258 



Monotropa), utgöres, åtminstone till väsentlig del, af dessa svampars 

 mycelium. Beträffande dess första uppkomst, dess näringsuppta- 

 gande från värdplantan och jorden m. m. återstå emellertid ännu 

 flera olösta frågor att utreda. 



Obs. 5. Anträffandet af denna, liksom öfriga fullt underjordiska 

 fungi hypogcei, beror i allmänhet på en tillfällighet. Om exem- 

 plar af de ända till 10 cm. höga pyrenomyceterna Cordyceps ophio- 

 glossoides och capitata anträffas, kan man emellertid med all säker- 

 het vid gräfning påträffa Elaphomyces-knölar, på hvilka de para- 

 sitera. Sagda svampar äro dock ganska sparsamt förekommande, 

 så att de som vägvisare äro af inskränkt gagn. Vida större hjälp 

 kan erhållas af åtskilliga djur, för hvilka dessa svampar äro en if- 

 rigt eftersökt läckerhet. 



Redan Linné omtalar detta i sin Västgöta-resa, där det (sid. 36) 

 heter: ^^Tryffel eller Tubera (Flor. 1116) wäxte under jorden . . ., 

 hvilket rögdes genom det, at swinen här i skogen oförlikneligen 

 genomgrafwit jorden: men alla dem man här fant, woro små och 

 föga större än bönor. Denna wäxten, som ej synes ofvan jorden, 

 finnes igen i täta skogar, helst då man ser, at swinen flitigt graf- 

 wit, hwilka alltid sätta denna delicen framför all annor mat, och 

 genom sin goda lukt lätt märka den. » Liknande uppgifter finnas 

 ock hos andra författare (såsom Gunnerus, Wahlenberg m. fl.) 

 samt hafva mig meddelats af flera personer. 



För-Linnéanska författare angifva ett annat djur såsom synner- 

 lig älskare af dessa svampar, nämligen hjorten.^ Lätt insedt är 

 emellertid, att äfven andra vilda djur äga samma smak, och att 

 därför mossan i våra skogar ej sällan finnes upprifven, där dessa 

 svampar växa. Från flera håll har jag erhållit uppgifter om hvarpå 

 detta beror. Några af dessa må här meddelas. 



Den bekante jägaren och skogsvännen G. Schröder meddelade 

 sommaren 1889 bland annat: »Svampen anträffade jag första gången 

 1838 liggande i ett bebodt gräfsvinside, inlagd i en sidogång, fyra 

 ä fem alnar från ingången till idet, till en myckenhet af 3 ä 4 liter. 

 En mig åtföljande smed kallade den jordnöt och förklarade, att den 

 var af gräflingen ditförd såsom vinterproviant . . . Att gräfsvinet 

 upprotar svampen, kan näppeligen betviflas, ehuru jag ej sett det, 



^ Hunc fortasse nemo invenire posset, nisi cervi ipsi lociim quodam statuto anni 

 tempore ostenderent. Scalpunt enim natiirali quodam instinctu diicti anterioribus 

 pedibus locum, ubi globosus fungus sub terra delitescit, quod olfactus percipere eos 

 affirmat (Bauh. Hist. plant. p. 835). 



