260 



upp honom, och måste för djuret vara högst begärlig, då man 

 högst sällan finner, att djuret af uppkrafsad svamp lemnat eller 

 spillt någon den ringaste del. Eftersom jag i närheten af sådana 

 ställen, der svamp blifvit så upptagen, blott någon gång funnit 

 svamp, som varit frisk [ung], men flera liksom fulla med sot inuti 

 fmogna], har jag trott, att djuret har förmåga att, innan det börjar 

 sitt krafsande, af svampens lukt taga reda på om den är duglig.» 



— En liknande uppgift har erhållits från Ångermanland af skog- 

 vaktaren J. V. Eklund, som säger, att sagda djur därstädes all- 

 mänt påstås upprifva mosslagret och framleta »ekorräpplen». ^ 



Äfven om andra dylika svamp-plockare hafva uppgifter erhållits. 

 Herr Nils Broander (Bölske i Hafdhem, Gotland) sände år 1900 

 frukter af Elaphomyces granulatus, »funna i Hablingbo socken i hvad 

 man här kallar 'grauntufvor', bildade af någon slags mossa. De 

 observerades genom att igelkottar gräfde i marken efter dem.» 



— Från Dalsland skickade kandidaten A. G. Kellgren samma 

 svamp, hvilken »anträffas lättast derigenom, att mossan på marken 

 är liksom upplockad, hvilket allmänt anses förorsakas af nötskri- 

 kor, som med begärlighet söka denna svamp». Och från Dalarna 

 har herr V. Gustafsson meddelat, att liknande där anses vara för- 

 hållandet med räfven, kanske äfven mården, fastän någon direkt 

 iakttagelse ej föreligger. — Att äfven haren är en älskare af denna 

 delikatess, såsom ett folknamn synes angifva, har däremot från 

 intet håll blifvit konstateradt, utan tvärtom försäkrats, att »han är 

 nog oskyldig till den svampplockningen». I hans mage sägas näm- 

 ligen lämningar af dessa svampar ej hafva anträffats, hvaremot en 

 viss likhet finnes mellan dem och harexkrementer. 



Obs. 6. I samband med detta åtskilliga djurs framgräfvande af 

 dessa svampar må här anföras ytterligare ett yttrande af Linné i 

 hans Västgötha-resa, där det s. 93 heter: »Swinen hämta sin föda 

 af åtskilhga wäxter, hälst saftfulla; men deras läckraste mat är 

 rötter, besynnerligen af qwickrot (Fl. 105), Tubera 1116, Stachys 

 palustris 490, Scorzonera 647, Cumin 245 etc, hwarigenom Skapa- 

 ren, utom afsigt på Swinens föda, äfwen welat gifwa andra örter 



^ Ehuru ej hörande till förevarande ämne, må här omtalas, att enligt herr A. 

 G. Elgenstierna »man får ibland om hösten^ just då löfven fallit, se svampar häng- 

 ande i kvistklykor uppe i löfträd». Hans skogvaktare, på hvilkens ord man kunde 

 lita, försäkrade sig hafva iakttagit ekorrar, som sålunda uppburit svampar i trä- 

 den. Dessa »ekorrsvampar» voro emellertid »af helt vanligt slag, sådana som växa 

 på fot ofvan jord*. 



