264 



parna vanligen klotformiga och smärre än hos E. granulatus, enl. 

 TuLASNE unga och färska vid genomskärning rodnande. Peridiet 

 med pyramidformiga vårtor (a. ccelatus Tul.); dess inre (nedre) skikt 

 genom ådrorna afdeladt i tämligen regelmässigt ordnade polyedriska 

 partier; hos mycket unga och gamla (torra) frukter framträda 

 dessa mindre tydligt, men tydligare, om man väter det skurna pe- 

 ritheciet. Sporsäckar med oftast 2 — 4, sällan 5,^ klotrunda, mörk- 

 bruna eller svarta och (vid stark förstoring) sm åvårtigt— ojämna 

 sporer af 18 — 25 (enl. Rostrup 16 — 34) /j. i diameter. Vid behand- 

 ling med kalilösning eller svafvelsyra synas de tätt besatta med 

 fina piggar — något som ock visar sig, om ock mindre tydligt, hos 

 föregående art. Någon gång finnas tvenne sporer sammanvuxna, 

 liknande dem hos lafsläktet Physcia. — Lukten enligt någras upp- 

 fattning än »77on ingratus^, än nästan omärkbar, än obehaglig lök- 

 lik, än påminnande om den hos Ruta graveolens, än liknande den, 

 som sprides vid skrapning eller gnidning af hästhofvar. 



Obs. 1. Såsom synonym skulle här ock kunna med tillagdt p. p. 

 anföras samtliga de äldre författarnes under E. granulatas angifna 

 benämningar, enär man den tiden sammanblandade bägge arterna. 



— I Fr. Syst. myc. III anses väl Linné med Lycoperdon cervinum 

 hafva afsett E. granulatus samt med Lyc. solidum och Tuber E. 

 muricatus, men detta synes vara föga troligt, enär Linné, om han 

 verkligen sett bägge dessa Elaphomyces-RrieTns^, näppeligen förmått 

 åtskilja desamma. — H varför det af Vittadini 1831 gifna artnam- 

 net variegatus af nyare författare föredragits framför muricatus, som 

 gafs 1829, är svårt att förstå; Vittadini själf anför, om än med 

 tvekan, E. muricatus Fr. såsom synonj^m under sin E. variegatus. 



— Lycoperdon scabrum Willd. Berol. (l816) p. 409, som gifvit an- 

 ledning till den af Schroeter använda benämningen, är alltför 

 osäkert för att kunna hitföras. Jfr Fr. Syst. myc. III p. 59. 



Obs. 2. Hornemann (Plantel. II s. 852) angifver denna art så- 

 som funnen i Norge »i Sko ve i Finmarken: Linné» — ett bevis 

 jämte många andra på sagde författares hart när otroliga obekant- 

 skap med Norges geografi. Linné var aldrig i Finmarken, och lo- 

 kalen, där han fann sin »tryffel», ligger mycket långt utom Norges 

 gränser. 



^ Enligt Hesse ända till 8, hvilket jag dock aldrig iakttagit. Tulasne säger ock: 

 T>UEläphomyces variegatus est le seul que nous sachions dont les sporanges ne con- 

 tiennent ordinairement que deux å quatre spores, toutes les autres espéces å'Ela- 

 phomyces ont des théques octospores.» 



