265 



3. E. aeuleatus Vitt. 

 Peridiet svart, klädt af små taggar. 



Syn. Elaphomijces aeuleatus Vitt. Tub. (I83l) p. 70. — Tul. Hyp. 

 p. 111. — Sacc. Syll. VIII p. 869. — E. Fisch. i Rab. Krypt. Fl. 

 I: 5 p. 98. — Rostr. i Medd. D. bot. For. 1884 p. 103. — Sams0e 

 Lund i D. bot. Tidsskr. II R. 3 Bd s. (9— lO). 



Endast en gång (d. 10 juni 1871) funnen i Danmark: Allinde- 

 lille på Sjrelland. 



Myceliet rödaktigt gult eller brungult, kvarvarande och täckande 

 fruktkroppen med undantag af piggarnas ofta fria spetsar. Frukterna 

 vanl. klotformiga, af en hassel — valnöts storlek. Peridiet hårdt, 

 bräckligt, inuti hvitt (vid torkning gulaktigt), mot innersidan brunt 

 eller svartaktigt. Sporerna klotformiga, punkterade, nästan svarta, 

 i diam. 14 — 20 fj.. Lukt egendomlig. 



Obs. Såsom redan blifvit omtaladt, fann H. Mortensen 1870 

 på ofvan angifna lokal en underjordisk svamp^ hvilken antagligen 

 var Melanogaster variegatus. För att efterspana denna företogo med- 

 lemmar af den Botaniske Förening följande år en exkursion till 

 nämnda ställe, där det eftersökta visserligen ej anträffades, men man 

 i stället gjorde det oväntade fyndet af denna Elaphomyces-ari, som 

 sedan ej åter anträffats. 



Till ledning för vidare efterspaningar må följande här tilläggas: 



1. Elaphomyces Persoonii Vitt. uppgifves i Fr. S. V. Sc. II p. 

 444 vara funnen i Skåne, men något exemplar finnes ej bevaradt. 

 Bestämningen är antagligen felaktig, då denna art är anträffad en- 

 dast i norra Italien. — Igenkännes förnämligast genom på under- 

 sidan med en koniskt framskjutande bas försedda frukter, brunsvart, 

 med pyramidformiga, ofta upptill sprickiga vårtor försedt yttre pe- 

 ridium och på ytan nätformigt skulpterade sporer. 



2. Elaphomyces »anthracinus Vitt. vel affinis» uppgifves likaledes 

 på samma ställe vara tagen i Hälsingland, men exemplar finnes ej 

 bevaradt. F. ö. funnen i Nord-Italien, Frankrike och England. — 

 Myceliet brunaktigt — svartaktigt; frukterna mer eller mindre klot- 

 formiga, ofta på midten med en groplik fördjupning; peridiet tjockt, 

 utvändigt svart, glatt (vid förstoring med ytterst små, låga vårtor), 

 inuti smutsigt hvitt eller grått, mot insidan mörkare. 



3. »I Kuddby s:n i östra Östergötland fann jag för några år se- 

 dan i barrskog mellan rötterna på ett kullblåst träd några svart- 



