284 



Norrbotten: Grisberget vid Piteå (A. N. Lundström), Alsters 



bruk (L. E. Eriksson). Pajala (H. Johansson). 



I Danmarli är den ej anträffad, men däremot i Norge: 

 Mysen i Smaalenene (A. Blytt), Kristiania-trakten flerestädes, 



t. ex. Bygdö och vägen till Frognersaeteren (A. Blytt), Bestum 



(Thekla Resvoll), nära Ullern kirke samt mellan Nordstrand och 



Ljan (J. Egeland), Lillelvedal (A. Blytt och O. Johan-Olsen), 



Foldalen (A. Blytt). 



Från Finland äro följande lokaler mig bekanta: 



I Nylands län: Fagervik (E. Hisinger), Tvärminne (H. Ranchen); 



i Ta v astehus län: Satakunda, Mustiala och Syrjöås, Tyrvis (P. 



A. Karsten), Salvois (Aug. Karsten), Hykkilä i Tammela s:n (H. 



A. Kullhem); i Vasa län: Jyveskylä (J. F. Canth); i Österbotten: 



Kuntila (Ol. Rudreck d. y.), Uleåborg (H. E. Ziedreck). 



Varieteten ^ Vittadini är af mig tagen endast på sandåsen mellan 



Upsala och Eklundshof, liggande nästan helt och hållet öfver 



jordytan. 



Fruktkropp mogen mjuk, oregelbundet klotformig eller mera 

 långsträckt, intill en valnöts storlek eller något större, vanligen 

 delvis uppskjutande. Peridiet yngre hvitaktigt, i luften och efter 

 beröring rodnande, äldre grågult — olivbrunt. Gleba med större, 

 oregelbundet buktiga, luftförande kamrar (äfven efter torkning), 

 äldre gulbrun — smutsigt olivgrön, slutligen sönderflytande. Koni- 

 dier aflånga eller elliptiskt-aflånga, ofärgade, 7 — 10 långa och 3 — 

 4 ij. breda. — Hos yngre exemplar svag »vanlig svamplukt», dock 

 enligt någras uppfattning »mer aromatiskt framträdande»; äfven i 

 långt framskridet förruttningsstadium stadda exemplar sakna van- 

 ligen anmärkningsvärd lukt, men kunna ock ega en svagare obe- 

 haglig sådan. Undantagsvis sprida äldre exemplar (enligt H. Juhlin- 

 Dannfelt) vid börjande upplösning en stark doft af lökolja (svaf- 

 vel-allyl). — Smaken är högst ringa, hvarför denna svamp visser- 

 ligen utan ringaste fara kan förtäras, men alls icke kan rekommen- 

 deras såsom en delikatess. Den S5mes ock försmås af större djur; 

 dock har från Östergötland uppgifvits, att öfverliggande mossa 

 befunnits upplockad, troligen af nötskrikor. Däremot angripes den 

 stundom af maskar, insektlarver o. d. 



Obs. 1. Det af Corda gifna artnamnet, som eger obestridlig 

 prioritet och med all säkerhet är hithörande,^ hafva vi här ansett 

 böra återupptagas. 



' TuLASNE själf, som dock förkastar detsamma, säger »verisimillime». 



