297 



hactenus ignotce. Schröter ansåg dem i Kr. Fl. Schles. vara spo- 

 rer, men några år därefter (i Engl. & Pr. Pfl. Fam.) tilldelar han 

 dem namnet »Schläuche», antagligen emedan han sett, huru i dem 

 »nach längerer Ruhezeit» uppträdt »rundliche, sporenartige Gebilde». 

 Liknande anser sig Ed. Fischer äfven hafva iakttagit; innehållet i 

 de »grossen dickwandigen Biåsen sägas slutligen uppdelas i af- 

 plattadt runda eller ellipsoidiska, med tunn membran försedda spo- 

 rer, 14 — 18 /ji långa och 11 — 13 /i breda. Frågan torde dock ej 

 ännu vara fullt utredd. 



1. E. maeroearpa Tul. 



Fruktkropp nedtryckt rundad, först hvitaktig, sedan 

 gulaktig och slutligen kastanj ebrun, inuti gul eller mörk- 

 brun; blåsorna (sporsäckarne?) tättsittand e, 110 — 150 /.{långa 

 och 90 — 120 fj. breda, med tjock, slutligen brunaktig mem- 

 bran. 



Syn. Gnomiis macrocarpus Tul. i Giorn. bot. ital. (1844) p. 63. 



Endogone maeroearpa Tul. Hyp. p. 182. — Sacc. Syll. p. 906. — 

 Ed. Fisch. i Rab. Kr. Fl. V: 1 s. 125. — Schröt. i Kr. Fl. SchL 

 I p. 260 och Engl. & Pr. Pfl. Fam. I: 1 s. 148. 



Saprofyt, täckt af jord eller multnade vegetabilier eller i växthu- 

 sens blomkrukor uppträdande i dagen. Hittills hos oss funnen 

 endast i Sverige: i en hög af multnande vegetabilier 1907 på Lyssna 

 hage, Graneberg, nära Upsala, samt samma år i Upsala botani- 

 ska trädgård (R. E. Fries). 



Fruktkroppar 4 — 8 mm. långa och 2 — 4 mm. tjocka- Blir en my- 

 celiegren, hvarpå en blåsa sitter fästad, skadad, utklämmes dennas 

 gulaktiga, fettrika och gryniga innehåll såsom en lång, buktande 

 sträng. 



Obs. L I Fragmenta mycologica XII (Hedwigia 1884 s. 39) be- 

 skrifver P. A. Karsten en Endogone versiformis n. sp.: »Peridiatu- 

 berculiformia, irregularia, mollia, ex hyphis ramosis inarticulatis, 

 circa 6 mm. crassis contexta, carneo-pallida vel pallido-ochracea, 

 albo-floccosa, sicca subochracea, usque ad 1 cm. lata. Sporangia 

 subsphseroidea, albida, diam. 65 — 95 mm. Sporse sphaeroidese.» Den 

 hade anträffats af W. Nyländer i Helsingfors botaniska trädgårds 

 frigidarium, nästan helt dold af jorden i blomkrukor. — Karsten 

 uttalar själf tvekan, huruvida den ej är identisk med E. maeroearpa 

 Tul. 



