333 



under denna. Att de båda arterna äro hvarandra närstående, är 

 alldeles riktigt, och om de skola sammanslås till en art eller anses 

 såsom skilda arter, beror på hur man vill uppfatta artbegreppet. 

 Här afser jag emellertid, som redan påpekats, endast att lämna ett 

 litet bidrag till kännedomen om variationen inom området för C. 

 diaphanum tagen i vidsträckt bemärkelse och kan därför låta C. 

 corticatuliim gälla som form under C. diaphanum. Det är emeller- 

 tid oriktigt att uppföra den som underform under f. stricioides, 

 på sätt som Petersen gjort. Den här beskrifna formen corticatido- 

 stricta uppför jag därför äfven som en form under C. diapha- 

 num. 



Samhörigheten mellan de till C. diaphanum i vidsträckt bemär- 

 kelse hörande arter och former åskådliggöres bäst genom nedan- 

 stående skema. 



Ceramium diaphanum f. typica 



f. corticatula 



f. corticatulo-stricta 



f. modificata 



I 



f. strictoides 



C. strictum f. typica 

 f. stricto-tenuissima 



De för C. diaphanum karaktäristiska sidogrenarna, som förläna f. 

 typica dess habituella utseende, saknas hos formerna inom båda 

 sidokedjorna i ofvanstående skema. Hos f. typica fmnes en ten- 

 dens att från nodalväfnadens öfre kant bilda uppåtlöpande trådar. 

 Denna tendens saknas hos serien modificata, strictoides, men finnes 

 hos serien corticatula, corticatulo-stricta, och det genom de uppåtlö- 

 pande trådarna uppkomna barkskiktet blir kraftigare ju mer 

 denna formserie aflägsnar sig från f. typica. 



Hos båda serierna gör sig gällande en tendens att utbilda nodal- 

 väfnaden med ett mindre antal cellskikt, men med större- celler. 

 Inom modificata-sevien synes denna tendens ej göra sig märkbar 

 förrän mellan f. strictoides och C. strictum och här äfven så regel- 



