353 



p. 197). I dessa arbeten angifves ej arten såsom inkommen, dock 

 skall den enligt meddelande från konservatorn vid Leidens bota- 

 niska museum d:r J. W. C. Goethart för första gången i Hol- 

 land vara påträffad 1834 (Wilp vid Deventer). 



I England och Skottland angifves den af Babington, I, p. 32, 

 (l88l) nu allmänt förekomma, däremot tidigare af Watson, I, p. 

 132, flerstädes införd, exempelvis på ett ställe »probably introduced 

 with Medicago lupulina». 



I Danmark är Alyssiim calycinum för första gången funnen om- 

 kring 1832 af B. Kamphovener (jfr Lange, III, p. 275) vid »Kjoge 

 paa Bakken imellem Svinevadkro og Eiby». Numera är denna art 

 (enl. Lange, III, p. 275) allmänt utbredd »som Ukrud paa Grses- 

 og Kl0vermarker, indfordt sydfra». 



Hvad slutligen Norge beträfi'ar, så är i detta land Alyssiim först 

 påträffad 1857 på Slottsbacken vid Kristiania (Holmboe, I, p. 190). 

 Numera förekommer den rätt allmänt i närheten af Kristiania, men 

 för öfrigt finnes den blott på några få spridda ställen i södra delen 

 af landet; den nordligaste växtplatsen i detta land är Hamar på 

 60° 48' n. br. Holmboe lämnar för öfrigt. I, p. 190—193, p. 239— 

 241, en noggrann redogörelse för denna arts utbredning och sprid- 

 ning i Norge; han säger också angående dess inkomst i landet: 

 »Paa de fleste voksesteder kan denne art med bestemthed siges 

 vaere indfört med grsesfro». 



I Asien förekommer Alyssum inhemsk i Mindre Asien och Syrien 

 (jfr BoissiER, I, p. 285). 



I Nord-Amerika förekommer Alyssum calycinum införd från Eu- 

 ropa i de nordöstra staterna [jfr Robinson & Fernald, I, p. 424: 

 »occasional in grashed (Adv. from Eur.)»], däremot ej i de sydöstra 

 (jfr Small, I). 



Som en sammanfattning af det ofvan sagda kan om utbredningen 

 af Alyssum calycinum sägas, att den synes vara inhemsk i södra 

 och mellersta Europa (Spanien, Frankrike, Italien, Balkanhalfön, 

 södra ock mellersta Ryssland, Ungern, Österrike, Schweiz, södra 

 ock mellersta Tyskland samt troligen åtminstone delvis Belgien) 

 samt vissa delar af västra Asien, däremot är den under senare tid, 

 troligen hufvudsakligen under 1800-talet, införd väl i allmänhet 

 medelst vallväxtfrö till Östersjöprovinserna äfvensom andra delar 

 af Ryssland, norra och nordvästra Tyskland, Holland, England, 

 Danmark, Norge och Sverige samt äfven vissa delar af Nord- 

 Amerika. 



Svensk Botanisk Tidskrift 1909. 32 



