386 



16 — 18 cm. långa och 3 — 4 cm. breda blad. Bladskaftet är syn- 

 nerligen kort och uppnår knappt Yio bladskifvans längd (hos 

 i Dalsland insamlad P. lobatiim, äfven ungdomsexemplar, Y4 — Vö)- 

 Det är tjockare än hos P. lobatum och tätt fjällbeklädt. Rachis, 

 nedtill äfvenledes rikt fjälHg, är på öfre sidan af nedre delen ofå- 

 rad (hos P. lobatum, äfven ungdomsformer, fårad). Bladskifvan 

 (fig. 4) är betydligt smalare än hos P. lobatum och något bredare 

 än hos P. Lonchitis. Bladsegmenten tätt och horisontalt ställda, 

 något skärformigt böjda med kilformig bas och kort udd spets. De 

 nedersta triangulära och nästan lika breda som långa (hos P. loba- 

 tum, äfven ungdomsformer, alltid af större längd än bredd). På 

 bladskifvans nedre tredjedel äro segmenten från båda sidor inskurna 

 ända till midtnerven (motsvarighet finnes ej hos P. Lonchitis), på 

 följande tredjedel endast halfvägs till midtnerven och i bladets öfre 



7 



Sporer af 5: Polystichiim lobaliim x Lonchitis; 6: P. Lonchitis; 7: P. lobatum. 



del finnes endast en uppåtriktad, grundt inskuren basalflik. Sågtän- 

 derna äro af fastare byggnad och mera stickande än hos P. loba- 

 tum, i synnerhet vid jämförelse med denna arts ungdomsformer. 

 Sori tillhöra endast öfre fjärdedelen af bladskifvan och äro relativt 

 glest ställda. Ehuru sporangierna äro fullt utvecklade, innehålla 

 de i regel ej några sporer. De, som anträffas, växla mycket till 

 storlek och form samt äro på ytan i det närmaste släta (fig. 5). 



Hos P. Lonchitis är exosporium försedt med spetsiga taggutskott 

 (fig. 6), hos P. lobatum med säcklika, i spetsen afrundade utstjälp- 

 ningar (fig. 7). 



Växtens här framhållna intermediära ställning och oförmåga 

 att alstra sporer anser jag fullt bevisa densammas hybrida na- 

 tur. 



