(8) 



Om Betula humilis i Forseram. 



I jämnt 60 år har i den svenska floristiska litteraturen omtalats Betula 

 humilis Schrank med en enda växtlokal: Småland, Forserums socken 

 vid torpet Arken på Runseryds ä^or i ett skogskärr (Hartmans Fl. 11 

 uppl. sid. 377). I Neuman-Ahlfvengrens flora finnes tillagdt: »därjämte 

 Härjedalen (S. Axell 1867); i Hamnströms herbarium ligger ett exem- 

 plar, påtecknadt: ur framlidne pastor O. P. Kurmans herbarium, Qvarn- 

 kulla, moen under Rynings.» Hur det förhåller sig med dessa båda syn- 

 barligen föga kända fynd, har jag mig icke närmare bekant, däremot 

 har jag insamlat några upplysningar om den klassiska lokalen vid Forse- 

 rum och meddelar här nedan dessa under förhoppning, att de kunna 

 vara af intresse för denna tidskrifts läsare. 



Betula humilis Schrank, tyskarnas »Strauchbirke», har en mellan-ost- 

 europeisk utbredning. Sålunda förekommer den enl. Nyman, Sylloge Fl. 

 Europ. s. 346 i Österrike (Salzburg, Tyrolen, Galizien), i Tyskland (Ober- 

 schwaben, Mecklenburg, Pommern, Preussen, Rrandenburg). Dessutom 

 hafva exemplar från Ingermanland utdelats i Herb. Normale, hvarjämte 

 jag sett exemplar från Moskvatrakten. Någon gång tycks den också 

 hafva odlats i Sverige såsom i Upsala och Lunds bot. trädg. (ett pres- 

 sadt ex. från det senare stället kallades fruticosa), i Ronneby och vid 

 Säfstaholm. Utom Europa förekommer arten enligt Engler och Prantl, 

 Natiirl. Pflanzenfam. i Sibirien, Central- och Ostasien samt Nordamerika, 

 »besonders auf Torfmooren». Arten tillhör gruppen »Betulae fruticosae», 

 uppträder m. a. o. i buskform och har små, ovala — äggrunda, enkelsågade 

 blad med hartsprickiga grenar. Såsom svensk beskrifves den för första 

 gången från Forserumslokalen år 1848 af Elias Fries i Öfversikt af 

 Kgl. Vetenskaps-Akademiens förhandlingar p. 163 i en afhandling med 

 titel: »De svenska arterna af slägtet Betula.» Där säges bl. a. om den- 

 samma: »Denna art har ett eget, täckt, från alla våra öfriga arter skildt 

 utseende genom sin uppräta växt, sina smala, glatta, men kådprickiga 

 grenar; sina små tunna, äggrunda, vid basen ofta hjärtlika blad, hvilka 

 variera trubbigt och spetsigt sågade i kanten. Hängefjällens form skil- 

 jer den från alla våra öfriga arter; alla flikarne äro mycket och lika 

 långt utdragna, likformiga, sidoflika;rne utstående.» 



Fyndet hade — säkerligen kort förut — meddelats Fries af en kand. 

 S. FORSGÅRD.^ Denne hade fått kännedom om saken genom en torpar- 

 hustru Zachrisson, »mor Ärka-Zackris» (Ärka af Arken, namnet på tor- 

 pet), som visat honom kvistar af en i hennes tycke egendomlig björk- 

 buske. Mer än detta enda exemplar, hvilket beskrifves som »en uprät 

 buske af omkring 2 fots höjd» (Hartm. Fl. 11 uppl.) torde ej ha anträf- 



^ Forsgård var född i Forserum den 2 juli 1825 och hade tagit sig namnet ef- 

 ter sin hemsocken. Student 1845 disputerade han pro gradu philos. 1851. Enligt 

 uppgift af lektor C. O. von Porat, som mindes honom från skoltiden, tjänst- 

 gjorde han vid läroverket i Jönköping 1851 — 1853. Sistnämnda år utbröt den stora 

 koleraepidemien, hvarvid Forsgård jämte några andra människovänner gaf sig ut 

 som koleraläkare. Under arbetet angreps han själf af sjukdomen och dukade under 

 den 28 okt. 1853. En mycket sympatisk minnesruna af rektor S. J. Filén finnes 

 införd i Jönköpings läroverks årsberättelse för läsåret 1853 — 1854. 



