(14) 



hiimilis. Bland talrika vilda exemplar från både Europa och Asien samt 

 åtskilliga odlade svenska ägde museet endast ett exemplar, betecknadt 

 »Betula humilis Schrank» från Forserum, insamladt af G. Indebetou 

 den 14 juni 1891. Exemplaret bestod af tvenne sterila kvistar utan harts- 

 prickar och var synbarligen- en Betula nana X odorata f. perodorata. På 

 förfrågan har insamlaren upplyst, att busken växte i mossen nära Forse- 

 rums station, där den omtalade gumman utpekat densamma. Detta är 

 måhända samma buske, hvars stubbe förevisats för v. Porat och Hag- 

 lund som »den äkta humilis» och som är af bildad sid. (9). Adventiv- 

 skottens hårighet och storbladighet stämmer också väl härmed. Den på 

 de senare åren som humilis uppgifna busken invid torpet Arken närmar 

 sig mera /. pernana af samma hybrid. 



Vid min undersökning af Riksmuseets samling tror jag mig äfven ha 

 kommit under fund med hvad som menas med den i Neuman-Ahlfven- 

 GRENS flora omtalade B. humilis från »Herjedalen (S. Axell 1867)». Där 

 ligga nämligen fyra exemplar kallade B. fruticosa Pall., B. fruticosa Fr. 

 och B. humilis Hartm., alla tagna »på toppen af berget Ormaruet vid 

 Funäsdalen.» Tvenne af dem äro samlade af Axell. Denna form lik- 

 nar Betula nana X odorata *subalpina; bladen äro på undersidan harts 

 prickiga, årsskotten korta, starkt gråludna, grenarna för öfrigt släta 

 utan hartsprickar. Med B. humilis har den ingenting att göra. 



Den af Forsgård funna B. humilis är säkerligen för länge sedan borta; 

 osäkert synes det också vara, om han fann ett eller flera exemplar. 

 Senaste underrättelsen om arten torde vara Th. Fries' uppgift i Bot. 

 Notiser att den sommaren 1852, ehuru sparsamt, blifvit återfunnen af 

 Forsgård. I Smålands Flora (1864) säger Scheutz: »ex. mig meddelade 

 af kyrkoherde O. Montelin», men man kan vara tveksam, om det varit 

 verklig humilis, ty Scheutz låter den tillsamman med »B. fruticosa Pall.» 

 bilda en grupp med »unga grenar oeh skott starkt gråludna», (humilis 

 har ej alls eller obetydligt håriga årsskott). 



Ett skäl, hvarför man har anledning att tro, att B. humilis ganska 

 snart försvann från Forserumslokalen är, att exemplar af densamma 

 (frånsedt de falska) tyckas vara mycket sällsynta i svenska herbarier. 

 De finnas sålunda hvarken i Riksmuseet eller i Jönköpings läroverks 

 stora herbarium. Ej heller har jag trots efterfrågningar lyckats få kän- 

 nedom om deras förekomst i privata herbarier. 



Min afsikt med dessa rader är att uppmana den eller dem af tidskrif- 

 tens läsare, som äga någon kännedom om Betula humilis' öde i Forse- 

 rum, att meddela detta. Likaså vore redaktionen tacksam, om de som 

 tilläfventyrs äga exemplar af verklig humilis därifrån, ville meddela detta, 

 helst genom att insända dem till tidskriftens redaktion, som utfäster sig 

 att omgående återställa desamma. Vid den med anledning af mitt med- 

 delande i Botaniska Sällskapet förda diskussionen yttrades nämligen tvif- 

 vel, om B. humilis någonsin blifvit funnen i Sverige. Den från artens 

 utbredningsområde i öfrigt isolerade förekomsten ansågs föga trolig och 

 så länge endast dessa två svenska exemplar voro kända, borde man 

 ställa sig tveksam, då dessa möjligen kunde bero på någon förväx- 

 ling. 



