(15) 



Denna misstro är enligt min åsikt säkerligen helt och hållet oberät- 

 tigad. Klimatet lägger intet hinder i vägen, då arten fins så nära som 

 i Ingermanland och Mecklenburg och så nordligt som i Sibirien. Och 

 hvad den isolerade förekomsten beträffar vet hvar och en att man har 

 många exempel på liknande hos andra arter. Jag behöfver blott nämna 

 ett så eklatant exempel som Ranuiiculus ophioglossifoUas. Forsgård 

 var af allt att döma en fullt trovärdig person och Elias Fries publi- 

 cerade ju fyndet kort efter det växten blifvit påträffad. Den omtalade gum- 

 man, som spelat en viss roll i artens historia, är ju på sitt vis ett be- 

 vis, trots det att hon i sitt eget intresse tydligen sökt upprätthålla B. 

 humilis i Forserum långt efter det den försvunnit. Att långt senare i 

 Herbarium Normale utdelas exemplar från Ingermanland bevisar endast, 

 att svenska då ej stodo till buds i tillräckligt antal, och detta fördöljes 

 ju på intet vis på etiketten, som lyder: »5. humilis Schrank. Smoland. 

 bor. Forserum. Leg. S. Forsgård. Plurima spec, ex Ingria. Leg. Dr. 



KUHLEWEIN.» 



Därtill kommer, att bladformen, som hos B. humilis varierar till en 

 viss grad, något som ej är underligt hos en växt med så vidsträckt ut- 

 bredningsområde, hos de svenska exemplaren är så pass individuellt 

 karakteristisk, att dessa endast därigenom kunna särskiljas från de odlade 

 och utländska jag sett. 



Om ursprunget till den småländska humilis kan man ingenting veta. 

 Säkert är, att den ej genom några väsentliga karaktärer kan skiljas från 

 utländska exemplar af arten. Otroligt är det förresten ej, att arten före- 

 kommer på andra ställen i vårt land (jfr uppgiften i Neum. FL). Jag 

 skulle med tanke därpå vilja uppmana de svenska botanisterna: sök i 

 torfmossarna efter en småbladig björkbuske med gula hartsprickar på 

 grenarna och korta honhängen med långa, smala, jämnbreda flikar på 

 hängefjällen ! 



Tycho Vestergren. 



Kastperingfsförsök med Rosa-former. 



Under den förflutna sommaren företogs å tvenne i?osa-buskar tillhö- 

 rande Bergianska Trädgårdens område försök för utrönande af fruktbild- 

 ningen hos detta släkte. Buskarna, som växa på trädgårdens nordsida, 

 bära namnen Rosa virentiformis Matss. N:o 3 och Rosa glauca Vill. 

 '"^Afzeliana (Fr.) x\lmq. var. dilatans Almq. subvar. lati-dilalans Almq. N:o 

 L (Jfr Almquist, S., Studier öfver Bergianska trädgårdens spontana Rosa- 

 former. Acta Horti Bergiani IV, n. 4. Stockholm 1907.) 



På sammanlagdt nio ännu delvis slutna blommor bortklipptes alla 

 ståndarna, sedan blommorna strax förut beröfvats kronbladen. Klipp- 

 ningen företogs så nära ståndarsträngarnas bas som möjligt och medels 

 lup konstaterades att desammas knappar vid procedurens utförande ännu 

 voro oöppnade. Blomskottets öfriga blommor aflägsnades och därefter 



