(78) 



en skuggig, sank skogsäng — midt ibland stamarterna, voro sju 

 utbildade som f. siibpaliistre, de återstående tre närmade sig mera 

 C. heterophylliim och kunna lämpligen benämnas f. siibheterophyllum. 

 Båda formerna förenade med den för C. heterophylliim karakte- 

 ristiska behåringen på bladens undersida C. paliistres bladkants- 

 tornar; blomkorgarnas storlek var intermediär. Genom sina relativt 

 få korgar (2 — 7), sina obetj^dligt flikiga och föga nedlöpande blad 

 kunde emellertid f. siibheterophyllum utan svårighet skiljas från f. 

 siibpalustre, hos hvilken korgarna genomgående voro talrikare (10 — 

 20) och bladen såväl kraftigt parflikade som tydligt nedlöpande. 

 Vid Räfsnäs förekommo de två subpaliistre-indiwid, som där påträf- 

 fades, på kulturäng ej långt från föräldrarna. Någon ren mellanform 

 iakttogs ej på någondera lokalen. 



Som ny för Sverige beskrcfs C. heterophyllum X paliistre från 

 Klågerup i Skåne af B. F. Cöster i Bot. Not. 1884, p. 11. Året 

 därpå anförde L. M. Neuman densamma för Medelpad, Sundsvall 

 (se Bidrag till kännedomen af södra Norrlands flora, samlade under 

 en af Kungl. Vet.-Akad. understödd resa i Medelpad och Jemtland 

 år 1884. Öfvers. af Kungl. Vet.-Akad. förh. 1885, n:o 3, pag. 30). 

 Samme förf. omnämner den äfven från några andra lokaler i Medel- 

 pad, såsom Indal och Tynderö (Botaniska anteckningar från en resa 

 i södra och mellersta Norrland år 1885. Bot. Not. 1885, p. 146), 

 Bremön (Botaniska anteckningar under sommaren 1886. Bot. Not. 

 1887, p. 1) samt »mellan Wattjom och Skallböle» (Bidrag till Medel- 

 pads Flora. Öfvers. af Kungl. Vet.-Akad. förh. 1889, n o 2, p. 70). 

 — H. Samzelius uppgaf hybriden som förekommande vid Ökna, 

 Bogsta s:n i Södermanland (Ytterligare några bidrag till Söderman- 

 lands Flora. Bot. Not. 1885, p. 102), men enl. A. A. Lindströms »Bi- 

 drag till Södermanlands Växtgeografi» (Bot. Not. 1888, p. 194) före- 

 låg här C. riviilarc (Jacq.) Link., hvadan Södermanlandslokalen ut- 

 går. — Vid Källeboda, Kyrkhults sn, Blekinge fann K. B. Nord- 

 ström (Några nya växtlokaler för Blekinge. Bot. Not. 1891, p. 88) 

 ett enda exemplar 1890 för att sedermera vid Björkefalla i samma 

 socken återfinna den i stor mängd (Växtgeografiska anteckningar 

 för Bleking. Sv. Bot. Tidskr. 1908, p. [43]). Vidare är hybriden 

 i fråga känd från åtskilliga ställen i Västergötland: Baltak (holmar 

 söder om Baltaks bro, holmar tillhörande Stommen), Mösseberg 

 (nära badinrättningen), Sköfde, allt enl. A. Rudberg, Förteckning 

 öfver Västergötlands fanerogamer och kärlkryptogamer. 1902, p. 2. 

 Slutligen visa de senast offentliggjorda fyndorterna, att vår hybrid 

 förekommer äfven i Dalarne, där G. Samuelsson samlat den vid 

 Skedevi, Nyberget och Löfåsen (se P. W. Wiström, Bidrag till 

 Dalarnes Flora. Bot. Not. 1905, p. 237) och i Småla d, hvarifrån 

 den uppgifves för Skirö (C. W. Lindwall, Något om fanerogam- 

 floran i Jönköpings län. Bot. Not. 1908, p, 76). 

 Erigeron acer L. f. dissoliitus Hn. Rätt ymnig på hård, fuktig gräsmark 

 vid Fågelsången nära Norrtälje (aug. 07). 



