(80) 



ken grad Lidö, den nordligaste hittills publicerade lokalen, är be- 

 lägen. I Norge går emcllerlid Orchis masciila längs kusten upp till 

 Lofoten (68°6') (enl. Blytt, Haandb. i Norges fl. 1906, p. 226), hvarför 

 det ju icke är osannolikt att genom framtida fynd dess nordgräns 

 i Sverige måste förläggas ännu något nordligare än nu skett. 



Enligt Neuman (Sv. Fl. p. 629) går denna art i norr ej längre än 

 till Halland och Södermanland. 



Potentilla anserina L. f. viridis Koch. På sandiga strandpartier vid 

 Arholma, Björkö s:n (juli 08). 



Ranunciilus arvensis L. Ett enda individ på en åker i Norrtälje (juli 01). 



Saxifraga tridactylites L. f. exilis Poll. Förekom fåtaligt på berghällar 

 i närheten af Degerö, Malsta s:n (juni 07). 



Triticum repens L. f. litoreiim (Schumach.) A. & G. Kraftiga, ända till 

 1,5 m. höga exemplar ej så sällsynta på hafsstranden mellan Räfs- 

 näs och Kapellskär, Rådmansö s:n (juli 08). 



Björn Palm. 



Ett litet bidrag: till Ombergrs lafflora. 



Omberg har genom sin rika vegetation i hög grad ådragit sig de 

 svenska botanisternas uppmärksamhet. Såsom naturligt är, har denna 

 hufvudsakligen ägnats fanerogamfloran, men alldeles försummade hafva 

 dock ingalunda kryptogamerna blifvit. 1 synnerhet lafvegetationen har varit 

 föremål för en rätt grundlig undersökning. Lektor P. G. E. Theorin 

 uppehöll sig under två somrar, åren 1873 och 1874, en längre tid på 

 och vid berget uteslutande för lichenologiska undersökningar, hvilkas 

 resultat år 1875 offentliggjordes i »Öfversigt af Kongl. Vetenskapsakademiens 

 förhandlingar» under titeln »Ombergs lafvegetation». Theorin anträffade 

 på berget och i dess närmaste omgifningar nära 300 lafarter och ett 

 40-tal varieteter, hvilka till ej ringa del numera anses som skilda 

 arter. 



Att hans förteckning emellertid icke kan göra anspråk på fullständig- 

 het, torde lätteligen inses af hvar och en, som sysslat med floristiskt 

 lichenologiska undersökningar. Många lafarters ringa storlek eller egen- 

 domliga förekomstsätt gör, att de lätt undgå uppmärksamheten. En och 

 annan, som redan förut af F. A. Holmgren och Chr. Stenhammar var 

 anträff'ad på berget, hade icke återfunnits af Theorin. Nephroma arcti- 

 ciim (L.) Schser., Toninia coeruleo-nigricans (Lightf.) Th. Fr. och Rhizo- 

 carpon calcareum (Weis) Th. Fr. t. ex. upptagas sålunda i hans förteck- 

 ning enligt i litteraturen förefintliga uppgifter. Redan under mina ex- 

 kursioner på Omberg i slutet af 1880-talet, då jag först började syssel- 

 sätta mig med lafvarna, återfann jag dessa. Rhizocarpon-arien växer 

 mycket ymnigt på sandstenen vid Elvarums udde och annorstädes ut- 

 med Vättern; Toninia är likaledes spridd utefter hela berget vid sjösi- 

 dan, men uppträder på det i allmänhet starkt sönderklyftade substratet en- 



