(81) 



dast i ringa mängd och i skäligen torftiga exemplar. Nephroma arcliciim 

 torde däremot hafva en mera lokal förekomst; jag har förgäfves efter- 

 sökt den under mina senare exkursioner. Opegrapha viridis Pers. anfö- 

 res redan 1869 af S. Almquist (Om de svenska arterna af lafslägtena 

 Schismatomma, Opegrapha och Bactrospora, p. 22) såsom funnen på 

 Omberg af Chr. Stenhammar, men den omnämnes icke af Theorin. 

 Under sistlidna sommar återfann jag den ganska ymnigt på gamla bokar 

 i skogen på sluttningarna vid Alvastra. Anmärkningsvärdt är emellertid, 

 att på berget så vanliga lafarter som Rhizocarpon distinctum Th. Fr. och 

 Rh. obscuratum (Ach.) Körb. undgått Theorin, och kan detta nog endast 

 förklaras därigenom, att man i allmänhet ägnade föga uppmärksamhet 

 åt dessa lafvar, innan Th. M. Fries' förtjänstfulla bearbetning af de- 

 samma i Lichenographia scandinavica offentliggjorts. 



Märkligast bland de af Theorin på Omberg funna lafvarna äro onek- 

 ligen de, som eljest inom vårt land, för så vidt man känner, före 

 komma endast betydligt längre norr ut. Beträffande dessa må hänvisas 

 till ett meddelande, som jag offentliggjorde i Botaniska Notiser år 1892, 

 pp. 130 — 132; där finnas äfven omnämnda några af mig på berget an- 

 träffade lafvar, som ej äro upptagna i Theorins förteckning. 



Mindre lycklig har Theorin varit i fråga om lafvar, som inom vårt 

 land hafva en hufvudsakligen sydlig utbredning. Det är uppenbarligen 

 åtskilliga sådana, som undgått hans uppmärksamhet. 



Som bekant, är Omberg en af de nordligaste platser i vårt land, där 

 boken växer själfsådd och bildar bestånd. Huruvida den ursprungligen 

 har inplanterats här af munkarna i Alvastra kloster, såsom E. Fries 

 förmodat, eller om bestånden på Omberg utgöra rester af forna mera 

 sammanhängande bokskogar i Östergötland, såsom A. Nilsson ansåg, 

 må lämnas därhän. Bekant är likaledes, att åtskilliga fanerogamer åt- 

 följa boken och föga eller icke öfverskrida dess nordgräns. På samma 

 sätt förhålla sig flera lafvar; att märka är dock, att dessa växter på 

 grund af sina små sporer med all sannolikhet hafva lättare att sprida 

 sig öfver långa distanser än flertalet fanerogamer och särskildt boken. 

 Bland Ombergs boklafvar är Bacidia rosella (Pers.) De Not. den ymni- 

 gast förekommande, och den uppträder icke blott på bokarna utan äfven 

 på t. ex. alm och gran. Den upptäcktes här redan af J. Bohman. Norr 

 om Omberg är den som stor sällsynthet funnen ända upp till Uppsala. 

 Till samma kategori höra bland andra Pyrenula nitida (Schrad.) Ach., 

 åtminstone sedan G. Wahlenbergs tid känd från berget, Thelotrema 

 lepadinam Ach. ocli Opegrapha viridis Pers. För den sistnämnda är 

 mig icke någon fyndort norr om Omberg bekant. 



Nära till dessa ansluta sig Caloplaca luteoalba (Turn.) Th. Fr. och 

 Catillaria grossa (Pers.) Körb., hvilka dock båda förekomma äfven mång- 

 enstädes på Gottland. Ingendera är förut uppgifven för Omberg. Den 

 förra anträffades förtiden sommar på gamla almar vid Alvastra, där 

 den förekom ganska ymnigt. Den är funnen äfven på Kinnekulle (enl. 

 Th. M. Fries) samt i Ringkarleby i Nerike (G. A. Ringselle). Catilla- 

 ria grossa anträffades på gamla ekar i granskogen mellan Stocklycke 

 och Elvarums udde. Som en sällsynthet är den norr om Omberg. 



