(106) 



omhuldades på bästa sätt. Toppen med dess blomställning, som var i 

 full växt, möglade dock bort, så att den återstående stammens höjd var 

 något öfver 1 m. Framemot våren började den dock skjuta skott både 

 i öfversta och en del af de nedre bladvecken. Toppskottet var fortfa- 

 rande kraftigast. Så snart man utan fara för frost kunde på våren ut- 

 plantera exemplaret, skedde detta. På en gräsplan framför botaniska 

 museet har den nu, den 28 augusti, uppnått en höjd af 3,2 5 meter, och 

 besökande vilja knappast tro, att det är en form af det vanliga, allbe- 

 kanta lejongapet, något som man verkligen får förlåta dem. 



Blommorna äro af något mer än normal storlek, och alla sidogrenar 

 bära blommor eller knoppar. För närvarande finnas, utom toppblom- 

 ställningen, 17 sidoblomställningar med utslagna blommor och ett 20-tal 

 med knoppar i olika stadier. Om ej en förtidig frost afbrj^ter utveck- 

 lingen, synes plantan komma att gifva rikligt frö, hvilket i så fall kom- 

 mer att profodlas. 



Tvenne sticklingar, som togos på våren, äro nu öfver 1 m. höga. 



Då denna högst frappanta bildningsafvikelse säkerligen förtjänar ett 

 namn, föreslår jag att kalla den Antirrhinum majus giganteum. Huru- 

 vida den bör rubriceras som form eller elementarart kan först afgöras 

 genom frösådd. Troligt är att den uppstått genom s. k. mutation. Den skulle 

 således ha uppkommit med ens ur ett frö från vanlig Antirrhinum ma- 

 jus och därtill vara fröbeständig. Anmärkas må att H. de Vries ur 

 sin ber3"ktade Oenothera Lamarckiana erhöll som mutationer en storväxt 

 form, Oenothera gigas och en dvärgform, Oenothera nanella. 



Ivan Örtendahl. 



Draba nemorosa L. i Uppsalatrakten. 



I denna tidskr. (Bd 2, 1908, sid. 223) nämner Sernander som det enda 

 ställe i Uppsalatrakten, hvarest han iakttagit Draba nemorosa: »låga 

 kullar af Uppsalaåsens ostsluttning strax norr om Ultuna mellan sko- 

 gen och ån.» Under exkursion innevarande år fann jag denna växt 

 (vid tillfället som bäst stadd i blomning) i sj^nnerligen riklig mängd å 

 en visserligen topografiskt analog, men nära 2 km. nordligare belägen 

 lokal i grannskapet af Sandviksstugan (norr om Fj^risåns utflöde i Öfre 

 Föret). Den långsluttande, gräsbevuxna backe, å hvilken växten^ före- 

 kommer — merendels samlad i stråk eller i stora, rundade »plättar» — 

 begränsas i N. af Hospitalets stängsel, i S. af Sandviksstugans inhägnad, 

 i W. af Åsens barrskogsrand och i Ö. af tufvig ängsmark, sträckande 

 sig ned till ån. Här angifna lokal har dock, enligt hvad jag senare 

 funnit vid mönstring af i Uppsala Botaniska Institutions samlingar före- 



^ Endast hufvudformeQ (med småhåriga skidor) anträffad. Uppgiften i Thedenii 

 flora: »skidorna — — oftast glatta» (= /? biocarpa Lindbl.) torde knappast vara 

 riktig. 



