(109) 



extensiva företagen i denna riktning på Mo-Domsjö-bolagens domäner 

 ha emellertid gjort skogs- och myrutdikningsfrågan ytterst aktuell. 



Det nummer af Norrländskt Handbibliotek, som bär ofvanstående titel 

 och som i det följande kortligen skizzeras, innehåller just dessa pro- 

 blem sammanförda till ett program af den man, dr Frans Kempe, hvil- 

 ken samlat en större erfarenhet om den norrländska skogsvården än 

 kanske någon annan af sina samtida. 



De norrländska skogarnes nuvarande tillstånd. Det är enligt 

 Kempe företrädesvis tre faktorer, till hvilka man har att taga hänsyn, 

 för att rätt förstå det tillstånd, hvari de norrländska skogarna nu befinna 

 sig. Dessa äro eld, vatten och afverkning. 



K. fäster sig särskildt vid den afsiktliga bränningen i skogarna. För 

 att få betesmark, »har faktiskt all skog fått brinna, som kunnat brinna, 

 och helt säkert har under de senaste 500 åren mer än hälften af den 

 norrländska skogsmarken härjats af eld». »Mj^r, försumpad skog, sjöar, 

 vattendrag och kala berg eller stark nederbörd voro de enda regulato- 

 rerna.» Svedjningen använde man på den bättre skogsmarken, där man 

 brände, sådde råg, skördade och lät naturen läka såret. 



Hvad först den skada beträffar, som hela denna gigantiska afbrän- 

 ningsprocedur framkallat, beröfvas de myllfattiga markerna sitt lilla 

 förråd af humus. »Man kan trj^ggt påstå att torrlända marker för hvar 

 ny brand ryckt tillbaka 50 å 100 år, eller mer, i sin utveckling, och 

 hvad särskildt lafhedarna i Norrbotten angår, så torde det dröja flera 

 århundraden, innan de kunna omvandlas till för skogsbörd fullgod 

 mark.» Mest fördärflig har elden varit på bergen nedom den marina 

 gränsen, där de lösa jordlagren till stor del bortspolats af vågorna. 



Men om icke skogens utveckling afbrutits af eld, skulle skogsmarken 

 visserligen vara mer myllrik, men också mer vattensjuk än nu. Och i 

 än viktigare hänseenden har elden varit till gagn. Så har den genom 

 att borttaga öfverårig skog och ersätta den med växtlig, åstadkommit 

 föryngring och produktivitet, och det är den, vi böra tacka för största 

 delen af de vackra medelålders- och ungskogar, vi nu ha i Norrland. 

 Men framförallt har den inskränid granens makt, och utan eldens hjälp 

 skulle i denna stund ej många tallbestånd finnas kvar. Hade sålunda 

 ej elden verkat i denna riktning, skulle Norrlands industriella utveckling 

 blifvit väsentligt fördröjd, då trävaruindustrien under första hälften af 

 sin tillvaro nästan endast kunde använda de stora tallarna. Elden kan 

 med hänsyn till trävaruindustriens fundamentala betydelse för Norrlands 

 utveckling under det sista halfseklet i viss grad sägas vara en förutsätt- 

 ning för densamma. 



Förf. har inom södra Västerbotten och norra Ångermanland undersökt 

 ett område på c:a 125,000 hektar och funnit c:a 29 % af detta vara 

 myr och c:a 14 % försumpad skogsmark. Redan nu känner man, att 

 de nordligare delarna af Norrland äro rikare på myr och försumpad 



