(117) 



trängda referat hoppas jag ger en ungefärlig föreställning om innehållet 

 af det Kempeska programmet, den bästa och mest öfversiktliga redogörelse 

 för de norrländska skogsproblemen, som vi till dato äga. 



Förf. karaktäriserar sin märkliga uppsats blott som ett program. Den sak- 

 nar därför redogörelse i detalj för alla de omfattande iakttagelser af 

 honom själf och andra, som ligga bakom programmets olika punkter, 

 och förf. pointerar med styrka sin lifliga önskan, att hans åsikter må 

 kontrolleras genom fortsatta planmässigt utförda försök med kända för- 

 utsättningar. 



Som ett direktiv för den närmaste framtidens skogsbiologiska forskning 

 inom Norrland har också arbetet en stor betydelse. Man måste allde- 

 les gifvet skaffa sig klarhet om hela innebörden af detta betydelsefulla 

 faktum, att lejonparten af granbestånden i öfre Norrland äro oväxtliga 

 och böra afverkas ju förr desto bättre. Närmare undersökningar be- 

 höfvas helt visst för att kunna leda hyggesrensningarna i de rationella 

 banor, som förf. utstakat. Eldens inverkan kräfver ytterligare observa- 

 tioner och experiment. Om den närmare innebörden af mylltäckets in- 

 flytande på tallens kubiktillväxt veta vi ännu för litet, att praktiken 

 häraf kan draga definitiva slutsatser. Det är oerhördt omfattande ut- 

 dikningar och skogskulturer på myrmark, som sedan mer än halftannat 

 decennium fortgått på Mo-Domsjös marker. Deras gynnsamma utfall bilda 

 det väsentliga underlaget för Dr Kempes optimistiska syn på de fram- 

 tidsmöjligheter, som ligga i »impediment», upptagande i 5^tvidd mer än 

 tredjedelen af hvad skogen på torrmark gör. En sj^stematisk studie 

 öfver dessa jätteexperiment och deras resultat, kombinerad med en ut- 

 redning af hur skogen tar sig ut på de här och där befintliga äldre — 

 ända till 100-åriga och därutöfver — myrutdikningar, som en gång upp- 

 tagits för landtbrukets räkning, men sedan öfvergifvits, skulle blifva af 

 oskattbart värde, om man vill vandra vidare på dessa vägar. Hvilken 

 lockande uppgift vore ej detta för en ung botanist! Men de många 

 växtbiologiska synpunkter, som här måste inläggas, den ingående kun- 

 skap, som kräfs om torfarternas natur och genesis o. s. v. göra enligt 

 min tanke, att endast en grundligt skolad sådan kan och bör slutföra 

 en sådan undersökning. 



Rutger Sernander. 



Svensk Botanisk Tidskrift 1909. 



30 



